294 
redan vid en belysningsgrad, vid vilken de senare ännu 
växa i riktning mot vertikalställning, stämmas plagiogeo- 
tropiskt och växa i horisontalriktningen. Forst vid en 
högre ljusintensitet eller vid längre inverkan av en belys- 
ning med viss ljusstyrka förlora prostratamodifikationerna 
normalläget och slä over i horisontalläget. Yi kunna 
saledes särskilja olika grader av fotoklini allt efter den 
ljusstyrka, som behövs för att utlösa den horistontala 
tillväxtriktningen. Mest utpräglad finna vi den hos de 
ärftliga prostrataraserna ; svagare framträder den i de 
normalt upprätta formerna. Tabell XII illustrerar denna 
olika grad av fotoklini hos nägra former av släktet 
Atriplex. Gradtalen vid 0 timmar ange vinkeln mellan 
grenspetsen och lodlinjen. Belysningsintensiteten — 
10 — 12 . 
Ännu efter tre t immars belysning kröka sig de 
erekta formerna av A. patulum och A. latifolium uppât, 
under det att deras prostrataraser redan slagit över i 
horisontalriktningen. Forst senare induceras en nedât- 
krökning hos de förra. Av de tre sista synes A. litorale 
vara den okänsligaste. 
Den ekologiska betydelsen av denna olikhet i foto- 
klinisk reaktionsförmaga inom släktet Atriplex framgär 
mycket tydligt vid en jämförelse av de olika formernas 
naturliga Standorten A. prostrata Bouch., som av alla 
strandmâllor visar mest utpräglad fotoklini, nar pa stranden 
sin maximumutbredning inom den starkast soi- och vind- 
exponerade zonen, nämligen den övre supralitorala. Frän 
andra, mindre exponerade lokaler uttränges den av sina 
mera robusta men svagt fotokliniska släktingar. A. litorale 
illustrerar samma sak. Pa den för soi och vind mycket 
utsatta västra sidan av Hallands Väderö saknas denna 
art fullständigt, oaktat lämpligt substrat förefinnes pa 
atskilliga Ställen. Däremot bildar den massvegetation 
och uppnar jättelika dimensioner pa ostsidan av ön, som 
är mera skyddad. Yissa näringsfysiologiska orsaker 
