296 
Av vad ovan sagts fr amgär, att det inom släktet 
Atriplex med avseende pa prostrataegenskapen förefinnes 
en parallelitet mellan modifikationerna och de ärftliga 
variationerna, i likhet med vad man har funnit beträf- 
fande andra egenskaper hos olika växter och djur. Det, 
som hos de ärftliga prostratavariationerna nedärves, är 
väl närmast den utpräglade fotoklinin, vilken i sin tur 
betingar det nedliggande växtsättet. Fragan pa vilket 
sätt denna utpräglade fotoklini kommit till stand är ju 
mycket intressant men pa samma gang mycket otacksam 
att diskutera för närvarande. 
Det förhallande, att upprätta och nedliggande Atri- 
plexformer av samma systematiska art ofta förekomma 
pa samma lokal, vilket ledde Warming (1906, p. 65) 
tili det antagandet, att ytterbetingelserna varit olika för 
dessa växter i deras första utvecklingsstadier, förklaras, 
som vi hava sett, därav, att en Atrip] expopulation är 
sammansatt av fysiologiskt vitt skilda raser. 
En annan sak, som i detta sammanhang bör papekas, 
är den ödesdigra roll vinden har spelat vid tolkningen 
icke blott av uppkomsten av buskform och mangstam- 
mighet utan ocksa av dvärgväxt och spaljerform i den 
alpina regionen och pa havsstranden 1 ). Forst när man tagit 
tillbörlig hänsyn tili den ärftliga Variationen (inom släktena 
Juniperus och Quer eus t. ex.) och tili de psykrokliniska och 
fotokliniska egenskaperna hos de alpina och maritima 
vegetationsformerna, först da har man utsikt att kunna 
reducera vindens betydelse till dess rätta dimensioner. 
*) En sammanställning av hithörande äldre och nyare litteratur 
finnes hos Frödin: Tvenne västskandinaviska klimatfaktorer. Arkiv 
f. Bot. 1912. 
