0. 031 NAMNEN. 
XXXUI 
pkrivas med stor bokstav, livilka han sjelv begagnade sasom art- 
namii, men som forr varit brukade sasom nomina propria, eller 
e. a. genusnamn for vaxter, och som oftast aro substantiva, t. ex.: 
(Verbascum) 5, ( Daucus ) (Scandix) (Loni- 
cera) Periclymenum och Xylosteum, (Teucrium) Scordium o. s. v. 
^[en manga bland dessa namn aro verkliga adjectiva eller av tvi- 
velaktig natur, sasom (Keseda) Luteola, (Nepeta) Cataria och tal- 
rika andra. Har ligger alltsa en svarighet eller en anledning till 
misstag i sjelva principen, och da denna ej ar till ringaste nytta, 
gora vi bast att alldeles overgiva den. Men for att gora nam nens 
skrivsatt fullkomligen likformigt anse vi for ratt, hvad manga re- 
dan antagit, att aven skriva de artnamn med liten initial, som iiro 
bildade efter personers namn. Vi ha redan (i en not, pag. 41) 
uttalat oss emot inforandet av personers namn i djursystemet, 
ehum vi sjelve fordom begatt detta fel *), forledde av den vanliga 
forestallningen, att den salunda beniininda personen borde finna 
slg ganska smickrad, eller hedrad av att bli insatt bland djuren ! 
livarfore man i fransyska arbeten ofta talar om att pa detta satt 
”faire hommage ii Mr ou Mme chose”. Dock iir meningen ej 
alltid att visa en hovlighet, ty ofta uppkallas en forfattare salunda, 
Ibr att at framtiden bevara att han begatt ett fel, en dumhet, ge- 
nam att oratt benamna en art; t. ex. Turdus (Oreocincla) hors- 
fieldi Bp., hvilken av Horsfield oriitt blivit benamnd T. varius 
Pali. Likval synes oss paminnelsen om felet vara lika litet be- 
hdvlig som den formenta hedersbetygelsen. Sadana namn kunna 
visserligen ofta vara en god nodhjelp for dem som ej forma, hitta 
pa andra, biittre; men de synas oss redan derfbre oriktiga, att en 
mangd namn av olika sprak icke passa tillhopa med hvarandra 
och taga sig riitt illa ut i den enkla och nastan phonetiskt riktiga 
latinska orthogralien ; t. ex. Leachii, Leadbeateri, Willoughbeyi, 
(reofffoyi, Gaudichaudi, Ducorpsii, Latreillei, Vieillotii, Levaillantii 
(eller le Vaillantii?), D’Orbignyi (Dorbignyi eller Orbignyi?), Ver- 
reauxi (Verroxi A. Sm,) o. s. v. 
*) Pachygnatba Olerckii (1823), Dea:eerii et Listeri (1829); Aquila Wahlbergii 
(1850). 
Metho(Ci Avium disponendarum expositio. Inle<^lning. 
E 
