5. OM NAMNEN. 
XXIX 
Latham, vid delningen av Linnes Colymbus^ anviindt detta nainn 
(Colymbus) for de arter med hei simhud, som iinnu vanligtvis bi- 
behalla det, hvilka icke varit bekanta for Greker och liomare, och 
ganska foga for Patres, som givit dem tillfalliga namn efter andra 
dykfoglar, sasom: Mergus, Colymbus, Uria m. m. — For de egent- 
liga Colymbi, som fran forntiden, hos Aeistoteles, Plinius m. 11. 
samt hos alia Patres, pa 15 och 1600-talet, haft detta namn (Co- 
lymbus), anvande han det illa stympade namnet Podiceps (corr. 
Podicipes), som forekommer hos Willoughby, efter mediet av 
IbOO-talet, for ett par mindre arter av slagtet; och detta, oaktadt 
namnet Colymbus var av Brisson (1760) riktigt anvandt enligt 
sin gamla betydelse. Uylika fel maste vi nu, sa vidt mojligt iir, 
soka att ratta, och vi anse det nu brukliga namnet Colymbus Lath. 
bora utbytas emot Eudytes 111., hvilket namn blivit upptaget av 
Nitzsch, Naumann, Gloger och hera nyare forfattare. Xamnet 
Colymbus aterfar da sin gamla och ratta betydelse = Podiceps Lth. 
Med undantag av nagra sadana tillfallen maste vi i allmanhct, 
Ibr att undvika namnforbistring, striingt vidhMla regeln att upp- 
taga det aldsta kiinda namnet for hvarje sliigte eller art, da det 
ej innefattar en orimlighet, eller iir illa bildadt (t. ex. hybridum; 
av grekiska och latin, sasom Eendro^idco och det nog vanliga 
”i\av]gaster'), eller varit forut anvandt. Detta sistniimnda bor iakt- 
tagas sa vidt mojligt iir; men det torde dock snart bli omojligt 
att alltid fa olika namn for alia genera i alia de skilda djur- och 
viixt-klasserna. Man har redan forcslagit att inskriinka regeln till 
namnen inom samma djurklass. — Ehuru vi anse oss bora utbyta 
ett sii illa anvandt namn, som det nyss anforda Colymbus, som 
dock nu iir allmiint bmkligt, och derigenom astadkomma en icke 
obetydlig iindring i Hera nu vanliga namn pa allmiinna arter, sa 
kunna vi dock icke anse for riitt att sa, som man i sednare aren 
brukat, halla jakt efter gamla, obekanta arbeten, vanligen av gan- 
ska ringa viirde, blott for att fa nagra forut okiinda namn att ut- 
byta mot de nu allmiint kiinda och antagna, eller kanhiinda mest 
Ibr att kunna lysa med iiran att ha upptiickt dem. I\lan har t. ex. 
varit ganska angeliigen om att utbyta de efter Gmelin och La- 
TiiAM allmiint brukliga namnen mot dem i Boddaerts forteckning 
(av 1783) over Daubentons & Buffons Pl. Enluminees, hvilket 
gjort icke ringa forvillelse, da det iir fraga om flere hundrade 
namn pa just de mest bekanta och i samlingar allmiinnaste fogel- 
arterna. Men Boddaerts arbete iir blott ett register over de an- 
Ibrda plancherna, i ordning efter dessa, som for ovrigt icke for- 
