XXII 
INLEDNING. 
sta avdelningen, skola enligt flera forfattares uppgift, sasom ungar 
vara tiitt dunkladda; sjelv har jag aldrig lyckats att fa se en sa- 
dan unge. Detta synes likval vara det enda undantag soni finnes. 
Sasom undantag anse vi icke de foglar kunna anforas, 'som viil 
komma ur agget alldeles nakna, incn snart bli bekladda av tatt 
dun, hvilket kvarsitter tiil dess Qadrarne utvaxa, t. ex. en dei 
Totipalmer (Graculus m. fl.). Desse visa blott den foriindringen 
i det vanliga forhallandet hos Dunungarna (Ptilopaedes), att dunet 
utskjuter nagot sednare eller ej forr an ungen krupit ur agget; 
men det finnes dock, sasom hos de ovriga. En annan, an storre 
forandring ar den som ses hos de Hons, hvilka ej ruva sina agg 
(sl. Megapodius m. fl.), hvilkas ungar komma ur agget med full 
fjiiderbekladnad. Hos dessa har hela perioden for dunkladnaden 
fo]-fiutit inom iiggskalet. — Den av manga forfattare antagna slagt- 
skapen mellan Duvor och Hons torde val i alia hiinseenden fii 
anses sasom oriktig. Sannolikt beror den ytteist pa vanan hos 
de fiesta Ornithologer att se dessa foglar tillsamman, tama, i hons- 
gardarna och omkring husen. — Ordningen Pullastrai, som av 
mig foreslogs ar 1835, var ett av dessa misslyckade forsok som 
hero pa bristande egen kannedom. — I anseende till foraldrarnas 
satt att mata sina ungar givas utan tvivel flera olikheter och det 
synes vara sixkert att nagra av de sliigten bland Yattenfoglarna och 
do sma Vadarna, som mata ungarna, ehuru dessa redan kunna 
springa, verkligen gora detta genom att instoppa fodan i ungens gap. 
Forsta Ordningens inre rangering ar viil till en del,fram- 
stalld i mina fomt, sid. iv namnda skrifter, men de narmare de- 
taljcrne publiceras forst hilr. Huvudavdelningarne, ”Cohortes”, 
som inom denna Ordning forst av mig framstillldes i tryck ar 1857, 
torde belinnas vara just de grupper av Ordningen, som utmarka 
slg genom olikheter i habitus samt nagorlunda tydliga egenheter 
i form och levnadssiitt. Har iiro antagna 6 sadana: 
1 Cichloinorplioi, 4 Scansores (Certhiomorphas), 
2 (Struthomorphai), 5 (Cinnyrimorphae?), 
3 Coliomorphce, b Longipennes (Chelidonom. !). 
Den minsta bland dessa, Scansores eller Certhiomorphai, har av 
andra Ornithologer blivit ansedd fiir overflodig och oriktig att 
antaga; men da det ar fraga om att utsoka de fa, typiska olik- 
heter, som finnas bland de enformigt bildade Oscines, sa kan 
denna svarligen utelemnas, ehuru obetydlig den ar till artantalet. 
Den passar icke val in bland de ovriga och ar genom fotternas 
form och genom levnadssiittet (klattringen) en av de bast karak- 
