XVI 
INLEDNING. 
av orgaiiisationen bli da kdnnetecken, eller karakterer, hvar for sin 
griipp, efter hvilka man igenkanner hvarje foremals plats i syste- 
met och efter hvilka man ofta kan bestainma tvivelaktiga foremals 
riitta stillle. Vi erinra blott om de val kiinda karakterer som plaga 
anforas sasom skillnad mellan vdMer ocb djun; — mellan Dicoty- 
ledonei\ Pseudocotyledoner och Idgre vaxter; — mellan Vertehre- 
rade ocb Segmenterade djur, Ddggdjur och Foglar o. s. v. 
Md natiirforemalens ordnande i griipper (classer, familjer, 
sliigten etc.) har man, sasom forut namndes, endast likheten i or- 
ganisation och total-utseende (habitus) att ratta sig efter; men for 
systemets anvandbarhet och begagnande ar det av vikt att karak- 
tererne, isynnerhet for de mindre grupperna (mindre an classerna) 
iiro sadana, att de kimna nndersokas av hvar och en pa de i all- 
manhet forekommande exemplaren; d. v. s. att de iiro tagna av 
yttre delars beskaffenhet, samt att de iiro provade och sa mycket 
som raojligt befunna constanta, alltid forekommande, hvar inom 
sin grupp. De naturliga, stora avdelningarna av djurriket, eller 
de s. k. Klasserna, iiro i allmiinhet grimdade pa sii betydliga olik- 
hetcr i hela orgaiiisationen, sa viil i yttre som i inre delar, att 
dessa olikhcter tydligen giva sig tillkiinna i hela utseendet av 
hvarje individ, och att vanligtvis ingen ovisshet kan nppsta om 
den klass, till hvilken individet horer. Detsamma giiller stundom 
iiven om de s. k. Ordningarna, t. ex. bland Insekterna. 
Det iir en vanlig, men alldeles lalsk tro, att anatomiska ka- 
raktcrer, eller de som hemtas av inre delar, alltid skidle vara 
biittre och siikrare iin de av yttre; lika viil skiille man kimna visa 
motsatsen. Man kan blott erinra sig den stora olikheten mellan 
skilda iippstiillningar efter anatomiska karakterer, hvarav synes att 
dessa icke ovcrensstiimma med hvarandra. Man kan vidare ihag- 
komma den av Xixzscir gjorda fordelningen av fogelklassen efter 
formen och forloppet av Arteriae carotides, som viil, i stort sedd 
‘iir ganska naturenlig, men som npplyscr, att inom de tva stora 
och hogst naturliga sliigtena: Psittacus och Ardea ha en dei av 
arterna i hvardera sliiotet dessa arterer bildade helt olika med de 
O 
ovriga och lika med helt andra huvudavdelningar av fogelklassen. 
— Dvlika undantag visa sig iiven i bildningen av benen uti cra- 
nii botten, hvilka blivit kiinda till en dei genom Xitzsch och full- 
stiindigt genom Huxley (jfr sid. vii). Deras form hos Strutsai^na 
och Crypturi skiljer sig foga friin den hos en dei andra foglar 
och aterfinnes dei vis hos Hera. Sa t. ex. iiro sphenoidalbenens 
processus basipterygoidei hos Strix och Gypogeranus alldeles lika 
