xn 
INLEDNING. 
varit glodande; — eller huruvida det ar rimligare att antaga, att 
de ursprungliga organismerna varit sa skapade, att deras avkomma 
efterhand kunde underga forandringar till liogre utveckling ocli i 
eiilighet med de forandringar som liela jor.den liade att smaningoin 
underga. Man bor alltid ibagkomma att jordens utveckling maste 
ha upptagit ganska stora tiderymder, som blott kunna matas med 
milliontal av ar, under hvilka dessa forandringar foregatt. — In- 
gen annan klass av djur eller viixter torde mera tydligt an Fiskarne, 
som uppstodo ganska tidigt och saledes funnits i de flesta djur- 
forande formationer, visa arternas fullstiindiga olikhet under de 
skilda perioderna av jordklotets utveckling, ocb deras smaningom 
fortgaende forandringar till de nu levande formerna; hvilket alit 
blivit pa ett beundransviirdt satt framstaldt av Agassiz, i lians ut- 
markta arbete over de fossila liskai-na. ]\Ien likval se vi denne 
Forfattare upptriida sasom den bestamdaste motstandare mot laran 
om arternas foiilnderliglict ; t. ex. i lians arbete ”De 1’espece et de 
la classilication”, 18(ib (pa slutet, Cap. ”Darvinisme”). 
I fall vi antaga denna lara: att arterne aro loriinderlige, sa 
medfor detta visserligen ett bestiimdt begrepp om den s. k. affini- 
tetens viisende; namligen att den bestar i verklig slagtskap till 
folje af gemensamt ursprung; ocli derav foljer: att arterne skulle 
vara niirmare eller fjarmare besliigtade (aflina) i den man deras 
gemensamma ursprung ligger narmare eller avlagsnare tillbaka. 
genom fiirre eller flera generationer, utan alit avseende pa dei-as 
likhet eller olikbet. Men da ingen erfarenbet har leder oss ocb, i 
allmanliet, ingenting finnes bvarigenom vi med sakerhet kunna 
bedomma, Imriivida nagon af de kiinda utdoda arterna varit stam- 
men for en av de nu levande, eller huruvida migon av de yngre 
fossila formerna barstammar fran en viss av de iildre, sa komma 
vi ilndock ej narmare till affinitetens bedomande, ocb \id syste- 
mets uppstallning ba vi ej den ringaste bjelp av vart antagande. 
Om vi ock antaga att foglarne uppkommit genom forandring av 
Odior (Saurier), hvilket visserligen synes hogst sannolikt, sa kunna 
vi dock icke bedoma, liuruvida alia fogelsliigten liarstamma fran 
en enda dylik metamorfos, eller frAn Hera, fran fa eller manga, 
och iiven om man skulle lyckas att genom noggranna jamforelser 
och lyckliga fynd vinna en pa stor sannolikbet grundad overty- 
gelse i detta iimne, sa blir dock alltid livarje fornis ursprung obe- 
kant och hvarje systematisk uppstallning, som grundas pa det x\ 
tro oss ha liirt kunna om arternas eller sliigtenas affinitet, blir in- 
genting annat iin en samling av ovissa antaganden. Ingen annan 
