2. OM AFFINITETEN. 
IX 
cnsstiimde med klimat och hela den yttre naturen, hvilka aven 
maste underga forilndringar, skulle lyckas bast och fortplanta sig 
iitarkast, sa att de omsider bleve de radande och ensamt bestaende, 
under det att hela den gamla, till formen oforandrade arten, som 
var bildad efter forra naturforhallanden, helt och hallet doge ut. 
Denna asikt tyckes ganska val ofverensstamma med Geolo- 
giens intyg, som visar oss att hvarje ny jordformation har en all- 
deles ny och egen uppsilttning af djur, hvilka mera likna dem i 
de nastlbregaende och nast efter foljande formationerna, men aro 
mera olika med dem i de annii aldre eller nyare, i man av skill- 
naden i tid, samt att slutligen de mi varande arterne upptriidt, 
hvilka aro foga olika med dem i den niist foregaende verldsperio- 
den, men himmelsvidt skilda fran dem i jordens aldsta tider. Av 
dessa formationer med nya iippsattningar kiinner man delvis tam- 
ligen vili ett ganska betydligt antal, eller omkring 30; men iip- 
penbart iiro Hera forgangna, om hvilka vi icke iiga nagon kiinne- 
dom, och antalet kan mangdubblas i fall man riiknar de skilda 
lager inom hvarje formation, som innehalla bestixmdt olika, men 
niirstaende arter av liigre djur. Likviil synes denna asikt helt och 
hallet strida mot var erfarenhet; mojligtvis emedan vi icke iiro i 
tillfiille att bevittna foriindringarna, som torde forega under alltfor 
langa tidsperioder for var iakttagelse, eller pii tider och stilllcn 
som undga oss. En ny djur- eller viixtart kan mojligtvis genom 
foriindring uppkomma i vart grannskap och under var lifstid utan 
att vi veta det; och om vi sedan finna eller varsebli densamma, 
anse vi den for en art, som antingen kommit fran andra orter 
eller som hiir funnits fnin gamla tider, ehuru vi icke rakat att fa 
se dem. 
Asikten att arterna iiro foriinderliga beniimnes vanligen, och 
med riitta, efter Dakwin, som forst med full klarhet och tillfor- 
sikt, utforligen framstiillde den, uti sitt arbete: Origin of Species, 
1859, hvilket utkom just i riittan tid for att vinna gehor hos 
manga Naturhistorici, eller da den speciella zoologien och botani- 
ken hade hunnit till den standpunkt, att denna liira blev antaglig 
Ibr manga; men den iir dock vida iildre, och har i alia tider varit 
erkiind eller atminstone dunkelt och oredigt tiinkt av storre delen 
miinniskor. Da bonden siiger att Riiven iir sliigt med Hunden, 
Orren med Honan, t. o. m. Alen med Ormen, sa tiinker han sig 
ganska siikert, ehuru oredigt, att de hiirstamma fran samma ur- 
Ibriildrar, och da vi siiga att vissa arter iiro affina, eller niirsliig- 
B 
Methmli Avium di.sfioneutlurum v.rpositio. Inledning. 
