IV 
INLEBNING. 
Han framstallde alltsa (i Ornitli. Notiser, Wiegm. Arcsiv 1847 
p. 186 och 307) en ny fordelning av Foglarna, uti hvilken de 
egentliga Sangfoglarna (forsedda med sangapparat) utgora forsta 
Ordningen, och de dvriga Cuvierska Passeres (hvilka sakna detta 
apparat) fordelas i 2:ne foljande Ordines: Clamatores och 
Strisores. Fjerde Ordnin utgores av Cuviers Scansores. 
Dessa 3 sednare Ordines innefatta saledes samma slagten som 
de nyss namhda 6 sina grupperna hos Nitzsch, tillhopa med ett 
betydligt antal af hans Passerinae. Sangapparatet uppgafs val 
sasom skiljemarke mellan forsta och andra Ordningarna, hvilket 
dock icke ar fullt riktigt; ty da luftstrupen icke ar undersokt 
pa alia dithorande slagten, sa blevo Ordningarne egentligen at- 
skilde efter tars-sMans beskalienhet. 
Icke desto mindre var detta det storsta framsteg som Orni- 
thologien gjort efter 1817. Efter avskiljandet mellan de ”Pas- 
seres”, som aga sangapparat och dem som sakna det (eller hellre 
mellan dem med hei och med delad tars-sala), blev det mojligt 
att fordela de sednare i naturliga familjer, samt att vida battre 
ordna de forra iin som forut kunnat ske, hvilket alit, pa nyss 
anforda stalle, av Cabanis verkstalldes. Hans asikter upptogos 
snart, med foga iindring, av Bonapakte i Conspectus generum 
avium, 1850, och jag har genast med begarlighet tillegnat mig 
detta stora framsteg i Ornithologien, samt anviindt det deis i 
plancheverket Svcnska Foglar, hvars forsta hiifte utkom i 
Januari 1857 ; deis i upplagorna 5, 6 och 7 (av 1858, — 60, — 64) 
av min Liirobok i Zoologien. Jag har deruti blott gjort den 
foriindringen, att, liksom i min framstallning ar 1835, alia de 
slagten med delad tars-sala (och oftast utan sangmuskler), som 
overensstamma med Sangfoglarna i allmiin bildning och habitus 
samt i bildningen av baktan och vingtilckfjadrarna, blivit for- 
enade med dem i samma Ordning. Nu uppforas de, enligt Ca- 
banis’ anvisning, sasom en egen ”Series inferior” (Scutelliplan- 
tares). Efter denna rattelse iir forsta Ordningen hogst natur- 
enlig och val begrilnsad efter tydliga och constanta yttre ka- 
rakterer. 
Flera andra systematiska forsok ha under tiden utkommit, 
av hvilka de forniimsta mig bekanta aro: det av Peichenbach, 
i Avium Syst. Naturale 1850, med en kort forklarande fram- 
stallning i Cabanis Journal 1853; — det av A. E. Brehm, i 
Illustr. Thierleben, Vogel, 1865, — 6, som visar mycken likhet 
med det nyssnamnda och synes vara grundadt huvudsakligen pa 
