30 CLAES ANNERSTEDT 
af den aldra största betydelse. Den blef det också och skulle 
blifvit det än mera, om hans ordinarie medarbetarstab fyllt 
det vanliga måttet. Det var tj^värr ej fallet, men denna svaghet 
ersattes lyckligtvis af hans egen ovanliga arbetskraft och öfver- 
lägsna gåfvor samt till någon del däraf, att nu, liksom i gångna 
tider, tillgång ej saknades på begåfvade, bildade och arbets- 
kraftiga e. ord. amanuenser. Den senare fördelen kunde tyvärr 
aldrig riktigt utnyttjas, då deras villkor som oaflönade biträden 
måste föra till täta ombyten i deras led. 
Styffes största gärning var att de oordnade delarna af hand- 
skriftsamlingen (och det vill säga dess hufvudpart) omsider 
gjordes till föremål för en planmässig och oaf brutet fortgående 
katalogisering. Det fordrades hans ovanliga insikter och erfaren- 
het på detta område, hans vidsträckta beläsenhet och aldrig 
svigtande energi för att gripa sig an med och våga söka genom- 
föra ett arbete, för hvilket hans företrädare modlöst eller mak- 
löst ryggat tillbaka. Från 1867 till sin afgång gaf han sin 
mesta tid åt detta svåra arbete. Man skall hafva sett dessa 
ändlösa hyllrader af oordnade pappersmassor (och den som skrif- 
ver dessa rader har gjort det och vet, att det kändes som att 
ösa med Danaidernas såll, om man skulle, för lösandet af en 
uppgift, göra försöket att komma till botten af detta kaos), för 
att fullt förstå, huru kinkigt arbetet var och hvilket mod det 
fordrades för att gripa det an och hvilken kraft för att föra 
det fram så långt som skedde i hans tid. Och man har att 
komma ihåg, att här ej gällde blott att ordna tusentals hand- 
skrifter, som bildade en helhet, utan hundratusentals större eller 
mindre lösa partier, stammande från de mest olika, ofta okända 
håll. En mycket stor del af uppgiften var undangjord vid 
hans afgång, och det hela gjordt så, att det ej blef svårt för 
efterträdaren att föra verket vidare. 
Samlingarna växte härunder med samma fart som förr, och 
nu som hittils mera genom donationer än inköp, ty för köp- 
kraftens ökande betydde det ej mycket, att riksdagen, efter att 
i trettio år icke hafva gjort något för biblioteket, omsider 18S1 
höjde anslaget med 4,800 kronor till 15,000. Ar i86g kom B. v. 
