12 CLAES ANNERSTEDT 
behålla honom i ett och tjugu år. Det var en stor förmån 
för honom, att biblioteket vid hans tillträde ägde en rymlig' och 
efter tidens anspråk lämplig bostad, att det var ordnadt, och 
att biträdet af två lägre tjänstemän var fullt tillräckligt för de 
löpande göromålen, så relativt svaga som den tidens accession 
och bokbeståndets användning voro. Slutligen voro som nämdt 
bibliotekets inkomster betydligt ökade sedan tio år tillbaka ; an- 
talet inköpta böcker steg ock under hans tid till 158 om året 
mot 32 under de närmast gångna tio åren. Under sådant för- 
hållande kunde han med framgång ägna sig åt utforskandet och 
offentliggörandet af de rika skatterna. Dessa hans arbeten röra 
ej bibliotekets historia, men hans vidsträckta literärhistoriska 
och bibliografiska insikter förråda sig i dem. 
Arbetet å katalogerna från Norrmanni tid fortsattes, så att 
dylika för de tre lägre fakulteterna blefvo färdiga, hvilka, äfven 
efter att Frondin vid seklets midt låtit förfärdiga nya, dock 
länge gjorde tjänst. Och första början till en handskriftskatalog 
gjordes af Benzelius, som utarbetade en ännu i behåll varande 
vidlyftig redogörelse för innehållet i 93 latinska och 13 grekiska 
handskrifter; äfven öf\er de isländska började han uppgöra en 
katalog. 
De dyrbara samlingarna ökades ej blott genom lyckliga inköp 
utan ock genom dyrbara donationer, föranledda af det stora an- 
seende, som den lärde mannen alltmer förvärfvade. Dittils hade 
egentligen Sveriges konungar hugnat institutionen, nu började 
enskilda altmer följa deras föredöme. Några af de vigtigaste 
förvärfv^en, egentligen de som röra handskrifterna, anföras här. 
1706 köptes rabbinsk litteratur efter professor Buscagrius. 
1707 gjordes ett stort förvärf på auktionen efter Norrmannus; 
de bägge dyrbara volymerna med Stanislas Hosii bi^ef, som då 
undantogos, förvärfvades två år senare, för att tyvärr slutligen 
följa med till Linköping. Fornsla viska böcker köptes ock 1707 
efter superintendenten Nicolaus Bergius, ur hvars kvarlåten- 
skap senare, 17 15, förvärfvades Ermelandsbiskoparnes vigtiga 
'■ Han har dock före sin afgång måst, för trängselns skull, utverka sig ännu 
ett rum i nedre våningen. 
