PEDER SWARTS GENSVAR 1558 
ETT BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM 1500-TALETS SVENSKA 
POLITISKA LITTERATUR 
Av AXEL NELSON 
Genom Kalmarunionens upplösning hade väl Sverige åter- 
vunnit sin fulla självständighet, men för dess framtida 
bestånd hotade länge faror från den forne unionsbroderns 
sida. För Gustaf Vasa, som burit den tyngsta andelen av det slutliga 
befrielseverkets mödor, upphörde aldrig Danmark att framstå som 
en hemlig eller öppen fiende, mot vars anslag och planer det gällde 
att ständigt vara på sin vakt. Måhända gick den store konungen 
alltför långt i sitt misstroende och spårade lätt list och försåt 
även i tämligen oskyldiga danska förehavanden ; han kände starkt 
och personligt den djupt grundade intressemotsatsen mellan 
Sverige och Danmark, och ur den synpunkten äro hans varningar 
mycket förklarliga. Då såväl Danmarks konung Kristian III som 
Gustaf Vasa älskade freden, kom det likväl icke under dessa bägge 
konungars tid till vapenskifte mellan deras riken. Den gamle 
konung Gustaf hann emellertid under sitt näst sista regeringsår 
uppleva den fredsälskande danske konungens bortgång och hans 
son Fredrik II:s uppstigande på tronen. Denne hade redan som 
tronföljare i bokstavlig mening givit prov på, vad han förde i 
skölden, då han år 1548 i sitt sigill upptog det svenska riksvapnet 
tre kronor. Då sedermera de svenska tre kronorna även upp- 
togos i det danska rikssigillet och på de danska mynten, är ej 
att undra på, att Gustaf däri såg en tydlig utmaning mot sig 
och Sverige. Hans sinnesstämning mot Danmark kan betecknas 
som minst sagt irriterad, och i hans brev föreligga ett otal 
