146 AXEL NELSON 
Stödjande sig på Lexelius och v. Celse uttalade C. G. Warmholtz' 
sina tvivelsmål angående antagandet, att konungen själv för- 
fattat svaret; han lämnade emellertid frågan oavgjord. För 
konungen som författare uttalade sig sedermera med bestämd- 
het L. Hammarsköld-, E. G. Geijer'' och P. Wieselgren.^ 
I den efterskrift, som G. E. Klemming bifogade sin foto- 
litografiska faksimileedition (1863), samman jämkade han de 
kungliga sekreterarnas ovan anförda uttalanden och Messenius' 
uppgift därhän, att konungen var den muntlige och Peder Swart 
den skriftlige författaren. Att Peder Swart är författare till det 
rimmade svaret, huru intimt än konungen samverkat angående 
det faktiska innehållet och de meddelade uppgifterna, därom kan 
efter bekantblivandet av det k. brevet till Peder Swart av den 
31 dec. 1557 intet tvivel råda. En granskning av språket^ i 
Gensvaret och i Peder Swarts övriga skrifter (Gustaf I:s krönika, 
utgiven 1870 av G. E. Klemming och 1912 av N. Edén^ samt 
Ärepredikan över Gustaf I, utgiven 1620 av Sylvester Johannis 
Phrygius) har för övrigt bragt i dagen märkliga parallellställen, 
som otvetydigt hänvisa på samma författare. 
Man kan taga för givet, att den gode Västeråsbiskopen icke 
dröjde med att efterkomma sin konungs bud att infinna sig i 
Stockholm. Redan under de första månaderna av år 1558 var 
arbetet med Gensvarets författande i full gång. Genom ett i 
' c. G. Warmholtz, Bibliotheca historica Sveo-Gothica, D. 6 (Sthm 1791), s. 28 f. 
■ L. Hammarsköld, Svenska vitterheten. Historiskt-kriiiska anteckningar. 2:a 
uppl. (Sthm 1833), s. 42. 
' E. G. Geijer, Svenska folkets historia, D. 2 (Örebro 1834), s. 144 f. 
* P. WiESELGREN, Sveriges sköna litteratur, D. 3 (Lvind 1835), s. 158. I sin 
vanliga översvallande stil yttrar Wieselgren om detta Gustaf Vasas föregivna dikt- 
prov: »Patriotism glöder i hvarje ord; poesi kan ej heller saknas i en mans skrift, 
hvars själ var en af de hjeltedikter, menniskoandarnes Fader och Skapare någon 
gång låter oss se i Historien». 
' Se H. Vendell, Språket i Peder Swarts krönika (Hfors 1905), s. IV, 156, 159, 
161, 162, 179 osv. — Ytterligare bidrag till kännedomen om Peder Swarts språk läm- 
nar J. Palmer i Från Filologiska föreningen i Lund. Språkliga uppsatser. 4 (Lund 
1915), s. 106 — 113. 
° Eden, som i sin upplaga av Peder Swarts Konung Gustaf I :s krönika (Sthm 
1912), s. Xin f. samlat de fåtaliga upplysningar om författaren, som kunnat vinnas, 
betonar, att det säkerligen icke finnes något skäl att uppfatta denna krönika — vil- 
ket stundom skett — såsom i alla sina enskildheter direkt inspirerad av konungen. 
