PEDER SWARTS GENSVAR 1558 I47 
registraturet^ bevarat brev av den 17 mars 1558 till ärkebiskop 
Lars (Laurentius Petri) i Uppsala erhåller man en intressant 
inblick i metoden för insamlandet av det behövliga litterära 
materialet. I detta brev sade sig konungen ha fått sig bekant 
(av allt att döma efter en framställning av Peder Swart), att 
ärkebiskopen ägde en gammal dansk historieskrivare, »benempd 
Johannes Saxo»-; denna bok begärde konungen till låns på en 
hten tid för att därur hämta stoff för den skildring av danskarna, 
som han ämnade låta utarbeta som svar på den bok, som de 
skri\-it mot svenskarna, »som» — tillade han — »I uthan tvill 
vel haffve seedt och förnummett». Säkerligen sände ärkebiskopen 
sin Saxo^ till konungen. I sina avoga känslor mot Danmark 
hade konungen tvenne föregångsmän i Hemming Gadh och 
Johannes Magnus. Väl hade konungen haft mycket att 
anmärka mot Johannes Magnus' sätt att behandla den senaste 
tidens svenska historia\ men då han i hans historieverk funnit 
^ K. Gustaf I :s reg., 28, s. 100. 
^ Den egendomliga benämningen »Johannes Saxo» återgår på Johannes 
Magnus, Historia de omnibus Gothorum Sveonumque regibus (Rom 1554), s. 17: » . . . 
Saxonem Danicum, quem Irenicus loannem Saxonem vocat». Om denne Irenicus 
se E. Petersen i [Dansk] Historisk Tidsskrift. 6. R. Bd 4 (1893), s. 472, På ett ställe 
(i Hemming G.\dh's tal mot danskarna) s. 754 uppträder Saxo under benämningen »Jo- 
hannes de Saxonia», vilket i de å nästa sid., not. 2, omtalade svenska översättningarna 
(se Scripiores etc, Hl: i, s. 48) översättes med »Johannes Saxo». Det där anförda 
Saxocitatet om danskarnas lögnaktighet (»liuge och bedraghe hålle \vi Dansche huar- 
ken för scham eller lasth») återfinnes i gensvaret i denna form: »Ther han (o: Saxo 
Grammaticus) seger sijn ord så fram /Liuge och bedrage är ingen skam». — Det ingår 
för övrigt icke i planen för denna uppsats att närmare analysera Gensvarets litterära 
karaktär och i detalj granska dess faktiska innehåll. En ingående undersökning 
t. ex. om förhållandet mellan Gensvaret och Hemming Gadhs tal och Johannes Mag- 
nus' Historia skulle möjligen vara givande. 
^ Onekligen ett mycket gammalt exempel på bokutlåning mellan Uppsala och 
Stockholm! Den lärde ärkebiskop Lars måste ha ägt ett stort bibliotek; ingen ho- 
nom en gång tillhörig bok har emellertid hittills kunnat påvisas i något svenskt bib- 
liotek. Av de olika Saxoupplagorna kunna endast de bägge äldsta latinska (Paris 
1514 och Basel 1534) komma i fråga; exemplar av den första finnas nu i Kungl. Bib- 
lioteket i Stockholm, Uppsala universitets bibliotek och i Stifts- och läroverksbiblio- 
teket i Västerås, av den senare i Kungl. Biblioteket i Stockholm, Uppsala univer- 
sitets bibliotek och Stifts- och läroverksbiblioteket i Skara. 
■* Den år 1544 avlidne Johannes Magnus' Historia utgavs av hans broder Olaus 
i Rom 1554. I mars månad samma år sände Olaus exemplar av den i januari färdig- 
tryckta boken till konung Gustaf och hans söner. Hans den i maj 1554 daterade 
brev till konungen om denna med flera saker finnes tryckt hos H. Spegel, Skrijtelige 
