PEDER SWARTS GENSVAR 155S I53 
den med titeln »Förste» karakteriserade adressaten, måste denne 
antagas vara en furstlig person i Tyskland. De ordalag, vari 
Gylta behandlar den lärda bildningens tillstånd i Sverige och 
skildrar de materiella och militära intressenas dominerande roll 
därstädes, samt det sätt, varpå han omnämner, att han avstått 
från att söka hög befordran i fäderneslandet, tyda på, att brev- 
emottagaren är en utlänning. De ämnen, som f. ö. avhandlas 
i brevet, angå i hög grad Sverige och dess politik samt konungen 
och hans familj, vadan adressaten bör sökas bland konungens 
tyska furstliga släktingar. På ett par ställen anspelar Gylta 
(av artigt smicker) på den auktoritet och det inflytande, som 
adressaten äger hos konungen och hans söner. 
Vid en överblick över möjliga adressater inom den av de 
genom den gjorda textinterpretationen framkomna indicierna 
begränsade kretsen visar det sig, att det egentligen endast är 
två personer, som kunna komma i fråga, konungens svåger hertig 
Frans af Sachsen-Lauenburg och hans systerson greve Johan 
av Hoya d. y., biskop av Osnabriick. Med bägge dessa under- 
höUo konungen och hans söner förbindelserna, och bägge ^ voro 
f. ö. just i augusti 1559 på väg till Stockholm för att närvara vid 
greve Edzards af Ostfriesland bröllop med konung Gustafs äldsta 
dotter, Katarina. 
Den av Celsius i den Palmskiöldska samlingen funna avskriften 
av Gyltas brev är emellertid icke den enda hithörande arkiva- 
liska handlingen. I Riksarkivet finnas bland strödda historiska 
handlingar från 1500-talet även några Gyltapapper, däribland 
just detta brev i tvenne skepnader. Först och främst finnes ett 
konvolut med påskrift »Translation aff Gylltens Latiniske missiue 
till Bispen till ossenbryggie och aff thz ängelske breff», men blott 
innehållande — utan att något finnes, som antyder, att innehållet 
är fragmentariskt — det av Celsius tryckta brevet från början 
t. o. m. ordet Augusti (Celsius s. 61); detta dokument är — in- 
klusive den anförda påskriften — skrivet med en stil, som icke 
är identisk med Gyltas egen, sådan man känner den från hans 
namnteckning i ännu bevarade, honom en gång tillhöriga böc- 
' Se K. Gustaf I :s reg., 29, s. 260. 
