EN SVENSK BOKSAMLARE FRÅN VASATIDEN 203 
han III. Franska språket torde hava behärskats av blott ett 
fåtal svenskar under denna tid; vi känna dock åtminstone en 
medlem av högadeln, som närmare studerat detsamma, nämligen 
Erik och Johan Sparres svåger, Erik Brahe, äldste son till den 
gamle riksdrotsen Per Brahe. Erik Brahe använder sig ofta av 
franskan i sina dagböcker, och under sin utländska resa 1575 
begav han sig från Tyskland till staden Besangon i Frankrike 
just för att lära sig detta språk.' 
När Hogenskild Bielke börjat lägga grunden till sina his- 
toriska samlingar och sitt bibliotek, känna vi ej närmare; våra 
första underrättelser därom härröra från mitten av 1560-talet. 
Vi finna nämligen hans namnteckning eller spår därav jämte 
årtalet 1564 i ett par volymer, dels en laghandskrift, dels ett 
exemplar av Hartmann Schedels Liber chronicarum, 1493, det 
väldiga hos Koberger i Niirnberg tryckta historieverket med 
träsnitt av Wohlgemuth och Pllidenwurff." Denna bok finnes 
nu i privat ägo^ såld 1885 som duplett från Lunds universitets- 
bibliotek, dit den säkert kommit från Uppsala. Den har näm- 
ligen på titelbladet en blyertsanteckning med författarens namn, 
skriven med samma stiP som vi återfinna i en mängd äldre böc- 
ker i LTppsala. När denna bok utsöndrats härifrån, har jag 
emellertid icke kunnat konstatera, men då Uppsalabiblioteket 
ännu äger både den latinska och tyska, 1493 tryckta editionen 
av Schedels verk, ävensom en Augsburgupplaga 1497, i exemplar 
från Riga, Frauenburg och Posen, är det tydligt, att Bielkes 
exemplar ansetts obehövligt och föryttrats som duplett. 
Samma år eller 1564 har Bielke som gåva av sedermera ärke- 
biskopen Andreas Laurentii Botniensis erhållit ett 
koUigatband, innehållande en upplaga av Valerius Maximus, 
' »Desiderio addiscenda? linguas gallicEe illectus Vesontionem profectus sum», 
skriver han till Ture Bielke Idib. Sept. Anno 1575. (Bielkesaml. i RA. Adliga 
ätten. 10: vol. i.) 
^ Boken är bunden i ett Kobergerskt förlagsband, vilket torde framgå därav 
att makulaturblad av det inbundna verket använts att överklistra pärmarna med. 
" Den tillhör f. n. bibliotekarien Bängt Wulff i Lund, genom vars välvilliga 
tillmötesgående jag kunnat begagna boken i Llppsala för närmare undersökning. 
(Jfr Svenska hem i ord och bilder, 191 7, s. no.) 
' v. bibliotekarien Johan Eenberg's? 
