222 O. WALDE 
Som historisk samlare är Hogenskild Bielke jämte Erik 
Sparre den mest bekante från 1500-talet och de av honom hop- 
bragta avskriftssamlingarna av historiska urkunder bland de 
värdefullaste vi äga från dessa tider, enär originalen i många 
fall senare försvunnit. Detta samlande bottnade snarare i ett 
starkt egoistiskt släkt- och ståndsintresse än i ett rent forskare- 
intresse; det gällde att hopbringa alla äldre dokument, som kunde 
framhäva adelsståndets höghet och styrka dess anspråk på 
behållna eller vidgade rättigheter gentemot försök från konunga- 
makten att kringskära och minska dessa. Härtill kommer en 
annan faktor, som stimulerat dessa herrar vid deras insamlande 
av historiska urkunder, nämligen den stora kampen mellan rådet 
och konungahuset från Johan III:s sista regeringsår, efter mötet 
i Reval och under hela den följande tiden fram till riksdagen i 
Linköping 1600. Det kom härvid för rådsherrarna an på att 
försvara de av dem vidtagna åtgärderna, och ett viktigt led i 
detta försvar voro avskrifter a\' de offentliga aktstyckena, som 
skulle visa vederbörandes rena avsikter och ädla tänkesätt. 
Dylika avskriftssamlingar togos framför allt av rikskansleren 
Erik Sparre och Hogenskild Bielke, i mindre utsträckning även 
av Ture Bielke och bröderna Baner. Stundom nöjde man sig 
icke med avskrifter, utan behöll som sin egendom rikets original- 
handlingar, vilka sedermera reklamerades av konungamakten 
och dess verkställare, hertig Karl, som med skoningslös sträng- 
het återkrävde eller lade beslag på allt vad han kunde komma 
över av rådsherrarnes gjorda samlingar. 
Äldre handskrifter av historiskt innehåll ha funnits i ganska 
stort antal hos Hogenskild Bielke, i hans hand eller i hans ägo. 
Dylika av värde, vilka tillhörde andra medlemmar av släkten, 
har han naturligtvis lånat och utnyttjat för sina ändamål, så- 
lunda den i Åbo 1552 för hans moder gjorda avskriften av Olaus 
Petri krönika, för så vida han icke själv ägde någon sådan. ^ Ifråga- 
varande handskrift äger dock icke några randanmärkningar eller 
haltung» ävensom en »wnderuisningh huru man skall rychte och wachte trägärder», 
en bondepraktika m. m. dyl. (Samlaren 1899, s. 115 f., nr 30 o. 42). 
^ Denna handskrift kommer att behandlas i annat sammanhang nedan. 
