238 o. WALDE 
skrivna på olika tider och på olika språk, på latin och svenska 
1537 — 38 till Gustaf I, på latin 1544 till Georg Norrmann, på 
svenska 1547 till Nils Pedersson, Hogenskild Bielkes fader, och 
1551 till boktrj-ckaren Amund Lauritzson i Stockholm. Även 
dessa brev företedde ganska stora olikheter i stilen, framför 
allt i fråga om utanskrifterna, men alla äro dock bevisligen ori- 
ginal. Vid en jämförelse mellan de olika stilarna i Agricolas brev 
och de föreliggande handskrifterna kommo så småningom rätt 
överraskande resultat i dagen. Ett brev företedde likheter med 
vissa partier i en handskrift, ett annat med vissa partier i en 
annan handskrift och till slut kunde man med tämlig säkerhet 
fastställa, i) att de bägge finska handskrifterna, det nyfunna 
fragmentet och mässhandskriften i Cod. Ups. B 28 härrörde 
från samma hand, och att bägge voro skrivna av Michael Agri- 
cola, 2) att hela avskriften av Olaus Petri krönika 1552 med den 
på pärmen präntade tillägnan till fru Anna Hogenskild sanno- 
likt härrör från Agricolas hand och 3) att de av skenbart olika 
händer skrivna uppteckningarna i Cod. f. d. Kalmar av Lands- 
lagen likaledes hava honom till upphovsman. Hur är nu detta 
möjligt? 
En iakttagelse, som man ofta har anledning att göra under 
sysslandet med handskrifter eller arkivalier, är ju att en persons 
stil på olika tider i vederbörandes liv är högst varierande, bero- 
ende dels på dess allmänna utveckling från jmgre till senare år, 
dels på det språk han använt vid olika tillfällen, dels även på den 
större eller mindre omsorg som nedlagts på arbetet, växlande 
snabbhet vid skrivandet, spetsigare eller grövre penna o. s. v. 
För ett mera ytligt betraktande spelar ju även den olika färgen 
på bläcket eller papperet en roll vid bedömandet. Alla dessa 
faktorer föreligga i fråga om de här avsedda skriftproven. Redan 
i breven har Agricolas stil, som vi nämnt, en mycket växlande 
karaktär, beroende dels på tiden när de äro skrivna, dels på det 
använda språket, latin och svenska. Vid jämförelse med de 
funna handskrifterna framträda dessa skiljaktigheter ännu mera, 
särskilt gäller detta de finska manuskripten. Agricola har i 
dessa använt en mycket bredare penna, stilen får nästan karaktär 
