EN SVENSK BOKSAMLARE FRÅN VASATIDEN 23g 
av präntskrift, liknande den han använt i böcker eller hand- 
skrifter som \'arit i hans ägo/ Därtill kommer att vissa bok- 
stavskombinationer eller bokstavskomplex, som saknas i finska 
språket men finnas i s^'enskan och omvänt, åt denna finska skrift 
ge ett mot den svenska avvikande utseende.^ Även de olika 
bokstavstyperna variera i hög grad. Sålunda använder han ibland 
på samma sida två vitt skilda r-typer, och för majusklerna två 
olika A och B\ hans /; är ett annat 1547 än 1551 o. s. v. Men 
trots dessa olikheter be^■arar stilen hela vägen vissa karakteris- 
tiska särdrag, så att ett parti i ett skriftprov företer stora likheter 
med ett parti i ett annat, så t. ex. en i Cod. f. d. Kalmar inskriven 
bondepraktika, där både stilen och bläcket visa avgörande lik- 
heter med hela avskriften av Olaus Petri Krönika; en liten upp- 
räkning med finska ord i samma laghandskrift överensstämmer 
med ett parti i det nyfunna handskriftsfragmentet; de i detta 
inströdda latinska meningarna äro lika med utanskriften på det 
latinska brevet till Gustaf Vasa 1537, de med annan färg prän- 
tade rubrikerna i Krönikan \åsa stora likheter med dylika i 
Mässhandskriften i Cod. Ups. B 28 o. s. v. Ett slags präntstil 
använder han utom i rubriker och ägareanteckningar i böcker 
och handskrifter nästan genomgående i det nyfunna fragmentet 
och delvis i Mässhandskriften. Hans ungdomsstil i brev däremot 
är en kultiverad renässansstil, som särskilt framträder i hans 
skrivelser till Gustaf I 1537 — 38; hans vanliga, senare brevstil 
\'erkar även den ganska driven, men är dock skriven med en 
bredare penna och bildar övergången till hans kraftiga pränt- 
stil i de på finska skrivna manuskripten. En verklig provkarta 
på stilblandningar finna vi i hans vid olika tillfällen gjorda an- 
teckningar i Cod. f. d. Kalmar av Landslagen, från det nämnda 
brevet av Gustaf Vasa 1551, vars stil är fullkomligt identisk med 
* Så t. ex. i Cod. Holm. 47 av Stadslagen (nr 266 i Tidö bibliotek). 
' Samma iakttagelse kan man göra om man har tvänne parallella sidor tryckta 
den ena med svensk, den andra med latinsk text och till bägge sidorna samma stil- 
sort är använd. Man häpnar, när man ser, huru helt olika intryck de bägge sidorna 
göra, hur orolig den svenska sidan med sina ä, ä, och ö står mot den lugna, fasta 
latinska texten. 
' Man jämföra i fråga härom t. ex. dedikationen till fru Anna Hogenskild i 
Olaus Petri Krönika. 
I 
