246 o. WALDE 
lade på pärmen.^ Förekomma dessa initialer ensamma, utan 
tillskrivet namn, kan man dock icke alltid vara säker på att 
boken tillhört Bielke, ty dylika initialer kunna ju syfta på helt 
annan person.- Däremot äro i sådant fall banden jämte en för 
hans bibliotek egendomlig titelanordning karakteristiska känne- 
märken. Då genom boktryckarkonsten bokfloden steg och bib- 
liotekens omfång i samband därmed alltmera ökades, var det 
för utrymmets skull icke längre möjligt att lägga böckerna i 
högar på varandra, som tidigare skett, utan man måste rada 
upp dem sida vid sida i hyllor. Dock var placeringen ännu ej 
den i modern tid vanliga, utan böckerna stodo med ryggarna inåt 
och snittet utåtvänt.'' För att då få bokens titel att framträda 
hade man att välja på olika möjligheter, antingen att med stämp- 
lar pressa in den i snittet, såsom stundom är fallet t. ex. bland 
folianterna i Wiirzburgbiblioteket, eller att skriva eller texta 
dem för hand, också i själva snittytan. Ett tredje sätt, som 
praktiserades av Bielke, men som jag icke sett i något annat 
bibliotek, ehuruväl det antagligen även använts av andra, var 
att skri\a titeln på en pappersrertisa, vars ena ända fastklistrades 
på pärmens insida, varpå själva remsan med titeln lades över 
snittet och den andra ändan stacks in mellan första resp. sista 
bladen i boken. I många fall äro i de Bielkeska böckerna dessa 
titelremsor bevarade, i andra ser man blott fragment av dem, 
men i alla händelser äro de jämte banden kriterier på bokens 
ursprung, där Bielkes namn eller initialer saknas. 
' H + H + B [= Herr Hogenskild Bielke]. 
- En person som haft samma initialer och bevisligen innehaft med dem stämp- 
lade böcker eller handskrifter är Hogenskild Bielkes samtida, stadsskrivaren i Stock- 
holm H.\xs H.^NSSON BiELFELT, som även han blev fängslad såsom anhängare av 
Sigismund och sedermera står uppräknad i Slaktarebänken bland de svenska lands- 
flyktingarna i Polen. Åtminstone i ett fall kan bestämt påvisas, att en volym stämp- 
lad med initialerna HHB tillhört honom, nämligen en pergamenthandskrift av 
Magnus Erikssons landslag i KB. (Se härom Walde, Om bokanieckningar som källor; 
i NTBB, 1918, s. 8g f.) 
^ Först omkring år 1600 tycks den ännu övliga formen för böckernas placering 
med ryggarna utåt ha börjat genomföras. Dock ser man stundom i avbildningar av 
1 600- talsbibliotek böckerna placerade efter det gamla sättet med snittytan utåt, 
så t. ex. i ett mycket bekant stick, föreställande en interiör från universitetsbiblio- 
teket i Leiden 1610, (Reproducerat i Molhuysen, Geschiedenis der Universiteitsbiblio- 
theek te Leiden, s. 14.) 
