264 o. WALDE 
holmen^ och jämte övriga där förvarade rester av äldre svenska 
bibliotek, framför allt konung Sigismunds från fadern ärvda 
samling, av Gustaf Adolf år 1621 donerats till Uppsala akademi. 
Ty att även Hogenskild Bielkes bibliotek ingått i denna donation, 
torde framgå därav att hithörande böcker jämte dem ur Sigis- 
munds bibliotek åtminstone till en del återfinnas i våra äldsta 
kataloger. I dessa kataloger äro samlingsbanden, som vanligen 
lämna de avgörande bevisen för identiteten av de i katalogerna 
upptagna exemplaren med de i samlingarna bevarade, endast 
sällan specificerade, men där så skett, kan man konstatera att 
Bielkes böcker senast 1640 funnits i Uppsala. Och någon annan 
till detta bibliotek inkommen större samling litteratur än de 
genom Gustaf Adolfs storartade frikostighet skänkta biblioteken 
känner man ej. Även om man alltså icke dokumentariskt kan 
styrka, att Hogenskild Bielkes bibliotek ingått i donationen 
1621, kan man likväl på andra grunder sluta, att så måste hava 
varit fallet. 
Vilken betydelse har då detta bibliotek haft för Uppsala uni- 
versitet och dess vetenskapliga utveckling under äldre tider? 
Skall man döma efter dess innehåll, borde det under Universi- 
tetsbibliotekets första period flitigt ha utnyttjats, då detsamma 
är väl försett med litteratur på den teologiska och historiska 
forskningens centralområden ocli även i fråga om andra veten- 
skaper väl kunde hävda sin plats, framför allt som ett lyckligt 
komplement till de genom krigsbytena inkomna katolska biblio- 
teken och till konung Sigismunds boksamling. Ser man däremot 
på det yttre skick, vari de ännu bevarade böckerna ur Hogenskild 
Bielkes bibliotek befinna sig, måste man i sanningens intresse 
säga, att dessa böcker med sällsynta undantag göra intryck 
av att hava sovit en oavbruten trehundraårig törnrossömn, så 
fullkomligt orörda och obegagnade verka dessa vita kalvskinns- 
' En i Kammararkivet bevarad huslista från 1582 visar att 32 adelsmän och 
fruar hade hus i Stockholm, men endast 8, däribland Hogenskild Bielke, upptagas 
såsom själva boende därstädes. (Se Forssell, Sveriges inre historia från Gustaf I , 
I, s. 119, noten.) 
