330 ANDERS GRAPE 
tydligaste ljudlikhet, och vilka därför också ofta nog nådde de 
mest förbluffande resultat. Då ju — för att nyttja HeikeTs 
karaktäristik av »metoden» på i6oo-talet — »till tidens etymo- 
logiska principer hörde, att man finge antaga, att såväl ordets 
form som dess betydelse undergått förändring genom anfogning, 
tillägg, borttagning, stympning, inskjutning, sammandragning, 
omskrifning, motsägning, omflyttning, omnämning och hvad 
de alt heta dessa grammatiska och retoriska figurer, är det tyd- 
ligt, att man kunde härleda nästan hvad som hälst från hvad 
som hälst».' 
Men när alltså dessa tidigare forskningsförsök, såsom gemen- 
ligen i huvudsak förfelade, sakna snart sagt all betydelse, allt 
värde för vår egen tids studier, blir det ju också rätt så förklar- 
ligt, att de från vår sida knappast kunna göra anspråk på annat 
intresse än den historiska pietetens. Det är därför också näppe- 
ligen ägnat att ^'äcka någon förundran, att månget namn, som 
en gång av sin samtid räknades bland storheterna av första ord- 
ningen i språkvetenskapens värld, numera är förgätet och okänt 
kanske till och med inom fackmännens krets. 
Mer än vanligt omilt har det öde varit, som vilat över Bengt 
Skyttes namn och verk såsom språkforskare. Ty trots att 
han själv hyste orimligt överdrivna föreställningar om sin egen 
kapacitet som språkman och sitt arbetes betydelse för mänsk- 
ligheten, har också hans forskarmöda fullständigt runnit ut i 
sanden, och manuskriptet till hans verk, som aldrig blev tryckt, 
har splittrats på flera händer och legat okänt och bortglömt i 
arkivens gömmor genom århundraden. Ja, en eftervärld har 
till och med varit nog respektlös att draga i tvivelsmål, att 
Bengt Skytte överhuvud presterat något språkvetenskapligt 
arbete av mera avsevärd omfattning. Att en slik skepsis dock 
fullständigt skjutit över målet, ha ett par i senare tid gjorda fynd 
satt oss i tillfälle att uppvisa. En redogörelse för dessa torde 
alltså redan som en billig gärd av rättvisa få anses välgrundad, 
och då även verkets tillkomsthistoria — så långt denna numera 
' I. A. Heikel, Filologins studium vid Åbo universitet (Hfors 1894; -^'^^ '■"^" 
versitets lärdomshistoria, 5), s. 57. 
