RIKSRÅD — SPRÅKFORSKARE 34I 
år underkastade sig. Men länge synes det också ha lekt honom 
i hågen att en gång kunna få styra färden till än mera avlägsna 
länder, till den fjärran Orienten, som på hans äventyrslystna 
sinne tydligen utövat en stark tjuskraft. Härom vittna på sitt 
sätt de talrika och vidlyftiga excerpter, som finnas bevarade 
av hans hand, ur allehanda orientaliska reseskildringar, bekanta 
verk av en Tavernier, en Olearius, en Pinto m. fl.^ År 
1650, då en beskickning från tatar-kanen av Krim anlände till 
Sverige, uppgives Skytte starkt ha arbetat på att hälst med offi- 
ciellt uppdrag få åtfölja denna tillbaka till Krim och sedan ut- 
sträcka färden längre österut, snarast till Persien.^ Hans för- 
sök vid denna tidpunkt synas visserligen ha stött på motstånd, 
men snart nog fann han en möjlighet att åtminstone partiellt 
förverkliga sina planer. Det var 165 1, då han som redan nämnts 
förmodhgen främst av missnöje med sin ställning visade sig syn- 
nerligen angelägen att få på någon tid lämna fosterlandet. Fär- 
den ställdes då först till en kurort i mellersta Tyskland, var- 
ifrån han senare begav sig till Wien och vidare till Siebenbiir- 
gen.' Efter flera månaders uppehåll här, varunder han bl. a. 
fick tillfälle till en längre tids samvaro med Comenius i Såros 
Patak, fortsatte han förmodligen i februari 1652 sin färd till 
Konstantinopel. Härifrån företog han också en resa till Krim 
' Ihre-samlingen 183. 
- Dessa hans planer (liksom hans senare verkligen företagna turkiska resa, 
som »inthet anstodh en rådzpersohn») spela en viss roll vid den mot honom företagna 
undersökningen med anledning av de Messeniska anklagelserna. Drottningen själv 
meddelar vid det förberedande förhöret i rådet i oktober 1652 åtskilligt om hans 
iver härutinnan och förklarar bl. a., att »han hafver ... så plågatt och legatt K. M:t 
ann medh sin resa, så att K. M;t hafver och bedt att han inthet mehr wille plåga 
H. M:t der mädh» {Sv. riksrådets protokoll, 15, s. 361). Härmed kan också jämföras 
vad JoH.\N Ekeblad i brev av den 10 dec. 1650 till fadern vet att berätta häroin: 
»Uti allsomstörsta hemlighet och stillhet grunkas här om, att herr Bengt Skytt skulle 
bhfva skickad eller eljest resa ambassadevis in uti Persien, och lärer hafva många 
cavalierer i sitt följe, livar så är, att de kunna bhfva fri hållna på resan» o. s. v. (Joh. 
Ekeblads Bref, i, s, 64). 
' Han medförde till hertig Georg H Rakoczi en rekommendationsskrivelse frän 
Karl Gustaf (avslå-, bland 'Handlingar tillhörande familjen Skytte af Duderhoff, 
i R.\), däri det om honom själv bl. a. heter: i>Est vero praefatus Liber Baro, vir ingenij 
elegantis, acris judicij, e.xquisitas eruditionis, spectata; prudcntiae de patria sua 
bene meritus, amiciti* et observantiie in me officijs mihi multum dilectus» o. s. v. 
