RIKSRÅD — SPRÅKFORSKARE 347 
naestan obligeras, den Suensche nation och des språk, som et 
ibland de äldste högst sehras» och Karl Gustafs eget frejdade 
namn skulle bliva »tillijka med alla folks, konsters och språks 
egentlige wetenschap uthj alla land och tijder haer igenom mher 
och mher bekendt och seterniserat». — Då Skytte och Stiern- 
hielm befinna sig å skilda orter, pågår dem emellan ett »commer- 
cium litterarium», som ej inskränker sig till enbart brevväxling; 
även lån av böcker och manuskript förekomma emellanåt. Så- 
lunda har Stiernhielm annoterat, att han den i febr. 1653^ — 
han befann sig då i Östersjöprovinserna, antagligen i Dorpat — 
till Skytte i Stockholm sänt »Megiserus», d. v. s. något arbete av 
den tyske historikern och språkforskaren Hieronymus Megiser, 
vilket för övrigt torde närmare kunna fastställas såsom hans 
Thesaurus ]:)olyglottus: vel, dictionarium multilingue . . . (Francof. 
1603): det exemplar Stiernhielm en gång ägt^ finnes nämligen 
bevarat i UB och bär till yttermera visso också varjehanda 
anteckningar av Bengt Skyttes hand. Och tio dagar senare 
sändes Matthias Martinij Lexicon etymologicum samma väg.^ 
I maj 1656 berättar Skytte, som nu även han befinner sig 
i Östersjöprovinserna, i brev till Stiernhielm' om hur han stu- 
derar polska och lettiska för att därigenom bättre förstå grekiska 
och latin. Som Skytte anser faran för ett anfall från Ryssland 
just vid denna tidpunkt vara överhängande, uppmanar han 
Stiernhielm samtidigt att i tid sätta sig, sin familj, sina böcker 
och övriga tillhörigheter i säkerhet, varjämte han lovar att 
rekommendera Stiernhielm hos konungen, hos vilken han själv 
var befalld att inställa sig, och att göra allt vad i hans makt 
stode för att Stiernhielms arbete må kunna nå sin fullbordan. 
I fråga om ryssarna visade sig Skytte blott alltför sannspådd: 
redan ett par veckor senare inföUo de härjande i Lifland, brände 
Stiernhielms gård Wasula och tvungo denne att som en utarmad 
' Anteckningar härom å titelbladet till en manuskriptvolym innehållande Runa 
Svetica m. m. (KB, Antikvitetskollegii signum F. d. 5). Måhända bör snarare 
läsas 1657, jfr i så fall nedan. 
- Sparwenfeldt, i vars ägo arbetet sedermera kommit, har visserligen skrivit sitt 
namn över Stiernhielms namnteckning, men denna kan det oaktat tydligt skönjas. 
" Original i Wasula arkiv, avskrift i UB X 296 a; jfr Swartling, anf. arb., s. 93, 
91 f. 
