352 ANDERS GRAPE 
operam posuit. Iter Constantinopolitanum ei super qvindecim 
mille taleros constitit. Habuit radices plerarumqve lingvarum. 
Dixit, ex omnibus fieri per abstractionem posse lingvam uni- 
versalem matricem, radicalem, qvam nemo loqvatiir, sed qvae 
sit omnium radix. De hac tamen plurimum Hebrseum parti- 
cipare fatetur. Opus suum universalis lingvae iure merito aestimat 
ter centum millia thalerorum.>>' Utom uppgiften om resan till 
Konstantinopel — vars meddelande i detta sammanhang kanske 
får anses tyda på att Skytte själv tillagt den ett språkvetenskap- 
ligt studiesyfte — och bortsett från den mera kuriösa notisen 
om Skyttes höga föreställningar om sitt verks pekuniära värde, 
äga ju dessa anteckningar onekligen sitt givna intresse genom 
de antydningar de lämna om Skyttes språkfilosofiska ställning. 
Skj^tte har alltså anslutit sig till teorien om ett gemensamt ur- 
språk av ordrötter, ingenstädes talat men möjligt att fram- 
konstruera genom abstraktion och — på denna punkt intagande 
en annan ståndpunkt än Stiernhielm — han har ansett hebreiskan 
stå detta urspråk närmast. 
För övrigt flyta källorna om Skyttes vaganttid på kontinen- 
ten helt sparsamt, ehuru det ej är osannolikt, att de tyska ar- 
kiven ännu gömma på varjehanda material av intresse för känne- 
domen om hans förehavanden. En annan notis, från år 1669, 
har sitt värde egentligen blott som ett bevis för att språkforsk- 
ningen alltjämt stått på dagordningen vid sidan av Sophopolis- 
planerna. Uppgiften härrör från J. J. Becher, en tvivelsutan 
högt begåvad, men liksom Skytte något fantastiskt lagd man^ 
i vilken Skytte tydligtvis lyckats förskaffa sig en bitter fiende. 
Och den skildring Becher ger av Skj^ttes förehavanden i Miin- 
chen och vid greve Friedrich Kasimirs a\' Hanau hov i Frank- 
' Anf. arb., s. 151 f. — Ibid. s. 203 omtalas att Skytte »universitateni gentiiini, 
scientiarum & artium proposuit», varjämte lämnas några kanske på Skyttes egna 
meddelanden vilande uppl-,-sningar om hans politiska antecedentia. (Några inadver- 
tenser förekomma såsom när Bengt göres till Johans sonson.) — Även i ett av 
sina brev till D. E. Jablonskv, dat. d. 31 dec. 1700, omnämner Leibniz Skytte 
t. ex.: '>der Hr Skytte hatte grossen reisen gethan und viel gearbeitet circa origines 
lingvarum». (D. E. Jablonskys Briefwechsel mit Leibniz . . . von J. Kvacsala 
(Acta Universitatis Jurievensis, 5, 1897), s. 64. 
° Jfr t. ex. Allg. deutsche Biographie, Bd 2, s. 201 ff. o. där anförd litteratur. ' 
