364 ANDERS GRAPE 
med »realt svar och effect». Hur som hälst, konungens åstundan 
att komma i besittning av manuskriptet är märklig nog. 
Man torde väl med säkerhet kunna anta, att Maria Skytte 
denna gång skyndat efterkomma konungens befallning. Men 
om någon tryckning blev tydligen aldrig tal.' Förmodligen 
har man vid en granskning av det avlämnade manuskriptet 
mycket snart komimit underfund med att det absolut icke kunde 
publiceras i det skick, vari det vid författarens bortgång befann 
sig. Och säkerligen har handskriften snart nog överlämnats 
till Riksarkivet till förvaring för framtiden. 
Det återstår oss nu närmast att söka följa manuskriptets 
öden i senare tid. Men tyvärr måste då från början fastslås, 
att här möta oss åtskilliga dunkla punkter, som icke låta sig 
klarläggas med det material, som nu står oss till buds. Först 
framställa sig frågor som dessa: Har manuskriptet i dess helhet 
ingivits till Kungl. Maj:t och överlämnats till Riksarkivet, eller 
har möjligen någon del därav lämnats kvar på Grönsö'' och seder- 
mera — kanske redan under Maria Skyttes tid — kommit att gå 
andra vägar? Och har det som avlämnades också i fullständigt 
skick räddats undan slottsbranden 1697? Några säkra svar 
stå väl härvidlag knappast att erhålla. Dock får ju sannolik- 
heten anses bestämt tala för att hela manuskriptet blivit av- 
lämnat — några skäl att undanhålla någon del därav förefun- 
nos ju ej, så mycket mindre som ju det kungl. brevet ställde 
tryckning i utsikt. Det är tvärtora troligt, att även papper, 
som ej ingingo i det språkliga verket, kommit att medfölja, så 
t. ex. de i Kungl. Biblioteket förefintliga excerpterna rörande 
' Icke heller denna gäng synes frågan om Skyttes verk ha blivit behandlad vare 
sig i kanslikollegium eller rådet; åtminstone har det icke lyckats mig att finna något 
spär därav i protokollen (för åren 1685 — 88). varvid ju dock är att märka, att dessa 
icke äro fullständigt bevarade. 
' Skulle så ha skett, är det väl antagligt att detta manuskriptparti delat det 
öde, som senare övergick stora delar av det Skytteska arkivet vid den bekanta spo- 
lieringen av samlingarna på Thorönsborg på 1840-talet — denna »res nefanda et 
incredibilis» i vår svenska arkivhistoria, för att nyttja Ki.emmings ord. Se härom 
Louise Stenbock, Thorönsborg (Sthm 1913), s. 44 (jfr även Klemming i Hel. Bir- 
gittas uppenbarelser, Bd 5, s. 173; Cari.ander, Sv. bibliotek o. ex-libris (2:a uppl), 2, 
s. 119 f., 121 f. o. där anförd litt. 
