NÅGRA RANGFRÅGOR VID UPPSALA UNIVERSITET 381 
med menades, att han alltid skulle ha detta rum eller blott för 
närvarande såsom den sist utnämnde, således ibland dem efter 
fullmakts datum, utsäges däremot icke. Men bibliotekarien ut- 
tryckte i sitt nedan meddelade memorial den förmodan, att 
konsistorium icke skulle finna obilligt, om han likställdes med 
nämnda professorer efter tjänsteålder; och att konsistorium upp- 
fattade frågan i sistnämnda mening, framgår av det följande. 
I varje fall gällde det emellertid för räntmästaren förlust 
av hans genom konstitutionerna honom tillerkända rangplats 
före en bibliotekarie, som ej vore eller varit professor. I 1625 
och 1626 års konstitutioner bestämdes, att räntmästaren skulle 
vara en »homo literatus, fidus, qui aliquandiu in academiis vixit»; 
enligt de förra intog han därför sin plats bland filosofiska fakul- 
tetens professorer efter tjänsteåldern, enligt de senare däremot 
intog han denna plats endast om han var graduerad eller annars 
»probe doctus», men alltid sist bland professorerna, om han vore 
olärd (»idiota aut indoctus»)."^ 1655 års konstitutioner åter till- 
dela räntmästaren rum »alltid» närmast efter professorerna, 
vilket utan tvivel står i samband därmed, att här kompetens- 
bestämmelsen »literatus» ersatts med »legum sueticarum non 
ignarus».- Bibliotekarien är däremot ej ens nämnd i de båda 
äldsta konstitutionerna, och 1655 kommer han, ifall han icke vore 
eller varit professor, först långt ned på rangskalan efter sekrete- 
raren, bland »ceteri». Man kan ej undra på, att under sådana 
förhållanden den gamle förtjänte räntmästaren Birger (Berge, 
' Detta alternativ strider ju mot hestämmelsen, att han skulle vara »literatus», 
vilken således 1626 i kap. 11 avskrivits från 1625 års konstitutioner, utan att ändras 
då rangföreskriften i näst föregående kapitel ändrats. 
^ I sin nedan anförda inlaga till konsistorium säger räntmästaren B. Rommel, 
att denna räntmästarens försämring i rang skett för räntmästaren magister Bo Chru- 
zelii (död 1653) »orichtigheet skuld», och det är ju ej omöjligt, att dennes oefter- 
rättliga och ohederliga förvaltning (se Annerstedt, i, s. 337 ff.) givit anledning 
till den nämnda kompetensbestämmelsens uteslutande i de nya konstitutionerna 
med tanke på Axel O.xenstiernas yttrande vid visitationen 1637, att det vore bättre 
att ha en olärd räntmästare än en lärd, som kunde försvara sina oegentligheter med 
juridiska spetsfundigheter, liksom den vid samma tillfälle gjorda, av rikskansleren 
gillade invändningen, att det dock kunde vara bra att vid rättegångar om akade- 
miens jordegendom ha en »lärd och väl kvalificerad quaestor», torde ha föranledt 
1655 års konstitutioners »legum sueticarum non ignarus». 
