386 AKSEL ANDERSSON 
förord. Quaestor rum bland Prof., om han är studerad, oc att en illiteradt skulle 
blij Bibliothecarius, lär inte kunna hända.' Jag anmäler i all ödmiukheet hos 
Ed. Magnif. oc V. Consist. thesse till publici bästa tienande skiäl oc beder, att 
the må komma i gunstig consideration. Att för thet öfriga Hr Räntmest. we- 
lat uti sin skrifft gie sitt votum, att en bibliothecarius lijkwel borde hafwa rum- 
met öfwer Secretarium oc näst sig, är en dristigheet, som Ed. Magnif. oc V. Con- 
sistor. wel lära resentera, som oc lUustriss. Cancellarius, när samma skrifft kom- 
rner H. Exc*^ tillhanda. Hr Räntmestaren gissar oc, alt jag inte lärer just prce- 
tendera rang öfwer sig; jag praetenderar hwarcken thet ena eUer thet andra, utan 
underkastar mig uti diupeste underdånigheet K. M'': allernådigste uthslag 
oc Illustriss. Cancellarii godtfinnande, måste medlertijd inte giöra emot Kongl. 
Förordningar oc så, att mine Successorer, när Gud så behagar skicka, må klaga, 
att jag inte tilbörligen bewakat thetta rummets rättigheeter oc upkomst. Med 
skyldigste wördnat förblifwer jag 
Ed. Magnificens 
oc Ven. Consistorii 
ödmiuke tienare 
Er. Benzelius fihus. 
Vpläst uti Consistorio Majori d. 6 Maji Anno 1703.' 
Härpå förklarade räntmästaren, att han utan att ingå på ett 
onödigt bemötande a\' bibliotekariens skrivelse endast ville re- 
kommendera sin sak hos konsistorium, och avlägsnade sig. Sedan 
därefter kanslerns brev ånyo upplästs, skreds till votering. Först 
röstade Erik Castovius, den yngste bland filosoferna, och an- 
förde till protokollet följande: 
Emedan i£ en Bibhothecarius har i alt lijka löön med Professoribus; 2° 
fordrar en Bibliothecarii fullkommelige och behörige beställning icke mindre 
wettenskap än en Profession; hwarföre 32 de äldre af Professoribus den måst' 
altijd hafwa beklädt; 42 kunde ther igenom uphöra de stadige och tijdnötande 
Inventeringar, som så wähl för Consist? beswärlige som Acad5 mycket skadel: 
äro; 5? kallar hans Höggrefl: Excellence Illustriss: Cancellarius dett sielf ett 
angeläget och hederligit ämbete; Ty tycker iag, att Bibliothecarien kunde niuta 
lijka rang med dem, som hädan effter blifwa Professores, effter åldren med dem 
i tiensten. 
' Benzelius åsyftar här förmodligen k. brevet d. 29 nov. 1687 (se sid. 383, 
not i). Enligt gällande konstitutioner, 1655, hade räntmästaren alltid sin plats 
näst efter professorerna. Se ovan sid. 381. 
' Original i Acta till konsistorii protokoll 1703. 
' Säkerligen skri\'fel för: mast. 
