390 AKSEL ANDERSSON 
räknas såsom närvarande, men därefter på den honom tillkom- 
mande platsen bland dessa. ^ 
Vid Lunds universitet togs frågan om bibliotekariens rang 
upp redan i6g8, då dettas kansler i ett memorial till K. Maj:t 
angående biblioteket hemställt bl. a., att bibliotekarien därstädes, 
»så här efter som för detta har varit brukligt», måtte benådas 
med karaktär och heder av e. o. professor; i resolution den 17 
juni 1698 tillägger K. Maj:t honom denna karaktär samt »heder 
och rang med de andra professorerna efter vanligheten».^ Genom 
senare kungl. resolutioner den 17 augusti 1736 och den 14 ok- 
tober 1740 fastställdes, likaledes på hemställan av kanslern, att 
bibliotekarien i Lund skulle åtnjuta rang »alldeles på lika sätt 
som vid akademien i Uppsala sker». 
Rangordningen av 1714, som var den sista allmänna, som 
utfärdats, upphävdes, såväl som alla andra förordningar om 
rang, enligt ständernas beslut 1766 (utom vad beträffar »etiketten 
vid det kungl. hovet»), men trädde åter i kraft genom 1772 års 
revolution och har varit gällande till dess i våra dagar den 
officiella rangen ånyo upphävts. 
' Varken bibliotekarien såsom sådan eller räntmästaren hade enligt konsti- 
tutionerna säte och stämma i det större konsistoriet (räntmästaren i det mindre 
vid ekonomiska mål), men den i räntmästarens ed honom ålagda tysthetsplikten, 
ifall han vore tillstädes, förutsätter, att han kunde vara närvarande, särskilt 
naturligtvis vid behandlingen av ekonomiska ärenden. 
^ Härmed torde åsyftas, att i Uppsala bibliotekarierna sedan länge tillika 
varit professorer. Av de tre dittillsvarande bibliotekarierna i Lund hade endast 
en samtidigt varit professor. Däremot hade två av dem, vilka då ej voro ord. pro- 
fessorer, bhvit e. o. professorer, fastän icke i samband med bibliotekarieutnäm- 
ningen. 
