UPPSALA UNIVERSITETSBIBLIOTEKS EXLIBRIS 395 
funnit dem på andra band än sådana, som omsluta böcker tryckta 
under senare hälften av 1700-talet och början av 1800-talet. 
Samtliga dessa stämplar bestå av ett utmärkt vackert s.' k. 
spegelmonogram, bildat av bokstäverna B och U, vilket natur- 
ligtvis betyder Bibliotheca Upsaliensis. Att ur detta monogram 
även kan utläsas ett E och B (Erik Benzelius) har redan Anner- 
stedt påpekat/ Monogrammet omgives av två korslagda lager- 
kvistar, kraftigt och smakfullt tecknade, och upptill avslutas det 
hela av ett band med inskriften lATPEION WYXHC.^ De fyra 
ursprungliga stämplarna hava kraftiga och bredbladiga, synner- 
ligen dekorativa, stiliserade lagerkvistar. På de två yngre och 
speciellt på den större av dessa äro kvistarna spensligare och 
flera småblad tydligt utförda. Den mindre uppträder dessutom 
ibland med ett särdeles dåligt tryck. Den gör intryck av att vara 
synnerligen sliten, och det använda guldet har vid pressningen 
kvarstannat nära nog lika mycket över hela stämpelj^tan. 
Sedan Benzelius' pärmstämplar upphörde att användas, har 
Uppsala universitetsbibliotek icke haft något exlibris. Andra 
sätt att utmärka böcker såsom dess egendom hava dock natur- 
ligtvis funnits. Så användes en tid en cirkelrund sigill-liknande 
svartstämpel i två storlekar. I dess mitt synes en krönt vase 
och däromkring inskriptionen biblioth. acad. ups. Härmed 
gjordes avtryck å böckernas titelblad. Som exempel på sådana 
avtryck kan nämnas Obr. 53: 484 för den större och Obr. 49: 473 
och ett stort antal laghandskrifter för den mindre. Synnerligen 
mycket torde dessa stämplar dock ej hava varit i bruk. 
Under slutet av 1800- och början av 1900-talet användes 
tyvärr stora, avlånga, klumpiga och fula stämplar med biblio- 
tekets namn, vilka nu med sin smaklösa anilinfärg misspryda 
otaliga volymer i Uppsala universitetsbibliotek. Först på senare 
tider hava dessa övergivits och i deras ställe anskaffats vackra 
'■ Annerstedt, a. a., s. 72. 
' Om denna från den grekiske historieskrivaren Diodorus Siculus hämtade 
inskription — snarast liktydig med »själens hälso-anstalt» — samt dess och liknande 
uttrycks användning inom bok- och biblioteksväsendet se A. Nelson i hans 
översättning av Richard de Bury's Philobiblon (Sthm 1921), s. 138. 
