412 J. M. HULTH 
von Linné efterlämnade, af omkring 40 ark bestående manuscript, 
af honom sjelf kalladt, Nemesis Di vina, hwilket i många år an- 
setts wara förkommet. Cons. Acad. ansåg skäl wara at prof. Retzii 
anbud antaga. Och skulle omförmälda summa anordnas under 
titel Extra Ordinarie Expenser, samt manuskriptet emottagas af 
prof essoren J. H. Schröder och å Academ. Bibliotheket förwa- 
ras.» Prof. Retzius var ombud för doktor O. Ch. Ekman i 
Kalmar, som den 27 jan. 1845 utfärdat fullmakt för honom att 
sälja manuskriptet för 100 rdr banko. Retzius hade vänt sig 
till prof. Elias Fries, som då representerade universitetet vid på- 
gående riksdag, och av honom mottog han den 15 maj det an- 
slagna beloppet (Upps. Acad. assign. räkn. 1845: 894). 
Manuskriptet hade på sin tid undantagits av prof. Acrel och 
efter honom ärvts av sonen O. Acrel, som dog som regementslä- 
kare i Kalmar 1844. Efter honom hade det förvärvats av doktor 
Ekman. Tidningen Correspondenten i Uppsala lämnar ett med- 
delande om förvärvet'. 
Handskriftens titel är: 
Nemesis | Divina 
På titelbladet förekommer dessutom: 
Talio est qualis retributio | unde reciproca Talio | 
Authopathia Graecis 
Innocue vivito, numen adest. 
^ Ur Correspondenten, Uppsala, '"/i 1846: No. 3: »Upsala d. 10 Jan. Redan 
på Linnés tid omtalades och sedermera fastade framl. Lifmedicus Hedin i sitt Åmin- 
nelsetal öfwer Linné uppmärksamheten på strödda anteckningar af Linné under 
titel af Nemesis divina. Så wäl i England, dit samtlige Linnés handskrifter fördes, 
som i Swerige hafwa dessa förgäfwes blif\v'it eftersökte. Wid utredningen af Dr 
Acrells, Son af Prof. .\crell, Sterbhus 1844 återfunnos dessa anteckningar, utgörande 
203 lösa octavblad, inneslutna i en bunden capsel. De hembudos L'psala Academi 
och inköptes sistl. wår för dess räkning af Prof. Fries under dess wistande wid Riks- 
dagen. Det är intet twifwel att Professor AcrcU, som utredningsman i framl. Pro- 
fess. Linnés den yngres sterbhus, undantagit dessa och det säkerligen på Linnés 
egen i förordet kraftigt uttalade önskan, att de aldrig mätte ens få skådas af profana 
ögon. De äro neml. ämnade för Linnés Son och Unnés egen uttryckta afsigt har en- 
dast warit, att genom e.xempel hos sin son inpregla sitt walspråk: Vive innocue, 
numen adest. För publiciteten egna de sig ingalunda, men då Linnés uppfattning 
af Nemesis divina, sådan den framstår så wäl i dessa blad som på spridda ställen 
i dess talrika skrifter, alltid måste äga högt wärde och tillika wittna om Linnés fasta 
tro på en orubblig, högre moralisk werldsordning ämnar Prof. Fries sammandraga 
och meddela det, som kan intressera en större allmänhet.» 
