420 J. M. HULTH 
dessa inköptes. Prisen voro då ännu måttliga. (Samtliga i 
G 152 a.) 
Även igo"] förvärvades brev. Från antikvariat i Triest in- 
köptes ett brev till S. Schouten (1736). Mr Ed. Bonnet i 
Paris skänkte ett brev till David van Royen (1763 ^Vi2)- 
(Sign. G 152 a.) 
Samma år fick biblioteket i anledning av 200-årsfesten 
till Linnés minne mottaga en dyrbar gåva från frih. Carl 
de Geer till Leufsta. Han skänkte nämligen då ett 
av Linné 1731 författat manuskript: Hortus Uplandicus, som 
tillhört framl. kyrkoherden J. Johansson i Ivetofta, Skåne. 
Handskriften tros ursprungligen ha tillhört Olof Celsius d. ä., 
sedermera hans son Olof Celsius d. y., död som biskop i 
Lund 1794. Vid den senares frånfälle skulle den ha förvärvats 
av teol. doktor C. S. Rön be c k, kyrkoherde i Åsums pastorat 
av Lunds stift, och från en ar\tagarc till Rönbeck hade den 
kommit i Johanssons händer.' 
Följande beskrivning å handskriften må här lämnas: 
Caroli Linnaei | Hortus L'plandicus | sive | Enumeratio stir- 
pium, qvse in variis | Kortis Uplandiae, inprimis autem in | Horto 
Botanico Upsaliensi reperiuntur, | nec non earum, cjvs in agris 
seruntur; | secundum Methodum propriam et novam a sexu | 
desumtam facta, qva plantje in certas | classes et sectiones dis- 
tributa;, nominibus | specificis novis et realibus insigniuntur. | 
StockholmicC 1731 
Sign. D 67 b. Inb. bok i kvart (21X16 cm.). Inalles 86 blad, sålunda 
anordnade; först 7 bl. (bl. i och 5 oskrivna, bl. 2 r. titel), så 39 bl. paginerade 
I — TJ, mellan s. i — 75 insatta 37 bl., sist 3 bl. Större delen av texten är skriven 
av annan hand. Linné har själv skri\-it bl. 2 — 4, 6 — 7, s. i — 10, 71 (större delen), 
72 — 73, 75 — 77 samt näst sista bladet. 18 av interfolierna äro försedda med 
anteckningar av Linnés hand och för övrigt förekommer hans stil här och var, 
' Kyrkoherden Johansson höll en gång på att förlora, den. En tysk vid namn 
RiTTNER hade blivit bekant med kyrkoherden och under förevändning av, att han 
skulle hålla föredrag om Linné i London och New York fått tillstånd att under tiden 
disponera handskriften. Emellertid visade sig Rittner vara en svindlare, och det 
enda bruk han gjorde av handskriften var att pantsätta den i London. Det kräv- 
des sedan mycket besvär och en med dryg kostnad förbunden rättegång för att 
Johansson skulle få igen manuskriptet. 
