488 SVEN ÅGREN 
den omfångsrika bre\-växlingen med denne icke en rad anträf- 
fats om handskriftssamlingen. 
Hur känd i vidare kretsar Nordins handskriftssamling var 
under hans livstid har jag ej varit i tillfälle att utforska. Att 
emellertid hans närmaste vänner hade den i gott minne och voro 
medvetna om dess stora värde skulle i varje fall visa sig efter 
hans frånfälle. 
Detta inträffade den 14 mars 1812. Lång tid hade ej förflutit 
efter detta, då Nordins intime vän och medarbetare från Upp- 
salaåren, den bekante historikern E. M. Fant, satte sig i för- 
bindelse med den förutnämnde Abraham Renström, prost i 
Nordingrå, och av honom begärde upplysningar om handskrifts- 
samlingen. Renström lämnade i sitt svar av den 29 maj 181 2' 
de förut citerade uppgifterna om samlingens tillstånd. Någon, 
som kunde ta itu med papperens ordnande nu, visste ej Renström. 
Nordins svåger, lagman Gavelius, och måg, häradshövding Wall- 
gren, vore säkerligen av sina ämbetsgöromål förhindrade. Ren- 
ström nämnde vidare, att excellensen Rosenblad och lands- 
hövding von Rosenstein föreslagit samlingens inlösande för 
»något publiquet Bibliotheque i Stockholmi> och att brev därom 
avgått till lagman Gavelius. 
Tre av Nordins vänner hade alltså redan vid denna tidpunkt 
vidtagit förberedande åtgärder i fråga om liandskriftssamlingen. 
Till dessa slöt sig snart en fjärde, statsrådet Gudmund Jöran 
Adlerbeth, jämte Rosenstein Nordins kanske intimaste vän 
under Stockholmstiden.' Den 18 juU 1812 tillskrev han Wall- 
gren, närmast med en förfrågan angående samlingarna till Corpus 
diplomaticum. I sitt svar av den 9 aug. passade Wallgren på att 
utbedja sig Adlerbeths understöd för sin svärmors ansökan 
om extra nådar. Om sterbhusets ekonomiska ställning lämnade 
han i samband därmed en upplysning: »Uti denna bedröfliga 
bruksperiod beror utkomsten för min Svärmor och de omyndiga 
' I G 70 a (UB). 
- Se t. ex. Nordins brev till brodern av den 24 mars 1791 (Sjöholm). 
