50Ö A. B. CARLSSON 
sin hårda oböjliga natur haft svårt att lielt övervinna motgången. 
I sin ungdom avbröt han förbindelsen med Uppsala, då han ej 
nådde den professur han gjort sig räkning på, och på sin ålder- 
dom skildes han i bitterhet från Vitterhetsakademien, på vars 
arbetsområde han dock gjort en så betydande insats. Törhända 
var det i en liknande misstämning, som han även lämnade sitt 
Gustaf Adolfs-verk som en torso.' 
Hallenbergs känslor mot Uppsala synas dock på äldre dagar, 
kanske delvis under intrycket av senare besvikelser, hava ändrats, 
och i sitt testamente (1834) donerade han till Uppsala universitet 
såväl sin storartade myntsamling som sin handskriftssamling. 
Den senare uppgick enligt den av testamentsexekutörerna upp- 
rättade förteckningen- till över 350 nummer, omfattande främst 
historiska, numismatiska och filologiska manuskript. Det er- 
bjuder dock någon svårighet att nu på alla punkter rekonstruera 
denna samling, då förteckningen, som är »uprättad i den ordning 
manuskripterne wid en skyndsam inventering i sterbhuset an- 
träffats, utan classification efter format och ämne» esomoftast 
endast ger en mycket vag karaktäristik av de olika numren, så- 
som exempelvis n:o 91 'Ett Häfte med samlingar i många 
blandade ämnen', n:o 95 'Ett Häfte med anteckningar både i 
Swenska Historien och i andra ämnen', och n:o 141 'En Porte- 
feuille med strödda anteckningar in Ouarto & 8 uti en mycken- 
het ämnen'. Inom universitetsbiblioteket blev samlingen, huvud- 
sakligen synes det under Styffe's tid, ordnad och fördelad på 
sina särskilda fack. Lyckligtvis har denne, med riktig känsla 
för proveniensens betydelse, i regel gjort anteckningar om voly- 
mernas härkomst såväl i dessa själva som i katalogen^ varför 
en rekonstruktion åtminstone i stort är möjlig. 
Som ett kuriosum kan anmärkas att vid samlingens över- 
' Jfr HiLDEBR.\ND, anf. arb., s. ii — i^. — H.\i.lenberg anför själv (Disqui- 
sitio de nominibiis in lingua Siaogolhica Liicis et Visiis, i, s. 3), att »res et tempora» 
förhindrat arbetets fulbordan, och som närmare förklaring tillägger han: »historia 
antem non vere scribere facinus scelestum est et nefarium». 
- I universitetsbibliotekets arkiv: M 3, i fyra olika versioner. 
' Däremot sakna donationsförteckningarne i allmänhet anteckningar om huru 
fördelningen skett. 
