532 X. E. TAUBE 
den viktigaste delen, åtminstone för den äldre tiden, av de lösa 
kartor, som nu för\'aras i samlingens 270 portföljer. Det torde 
här kanske icke vara ur vägen att något närmare omnämna 
en del av de verk, varur dessa kartor hämtats. Ett ringa antal 
av dem äro försedda med handskri\-na anteckningar om det 
arbete, varur kartan »skurits». För alla de andra är man hänvi- 
sad till de tryckta uppgifterna i skölden, vilka ju ofta äro synner- 
ligen ofullständiga. 
Ur den historiska geografiens faders, Cluverii, postuma arbete 
'Introductio in Universalem Geographiam' t. ex. har hämtats 6 
kartor ur en upplaga tryckt i Amsterdam 1697, medan Ortelii 
stora samlingsverk Teatrum orbis terrarum ur skilda upplagor 
från slutet av 1500-talet och början av 1600-talet bidragit med 
ett 30-tal. Den store kartografen Gerhard Mercator är represen- 
terad med ett ganska stort antal blad ur olika verk, och de för- 
nämsta holländska tryckerierna på 15- och 1600-talen (Blaeu, 
Hondius, m. fl.) ha lämnat ypperliga prov på sin konst från denna 
betydelsefulla period i kartografiens historia. 
Vad den franska kartritningen beträffar, så möta oss i vår 
samling främst en hel del arbeten av de tre stora geograferna 
Sanson d'Abbeville, Guillaume Delisle och Joseph D'Anville. Av 
den förstnämnde är till en början att nämna de stora kartorna, 
som höra till 'Atlas nouveau contenant toutes les parties du 
Monde' i Jaillots vackra omtryck 1684 och 1692 samt kartor ur 
andra arbeten. Av Guillaume Delisle finnas ett 30-tal blad 
ur olika franska och italienska upplagor, däribland den vackra 
'Atlante no\dssimo', Venezia 1740, och D'Anville är också väl 
representerad i all synnerhet vad hans historiska kartor be- 
träffar. Av senare arbeten äro att nämna kartor av Bonne, 
Robert de Vaugondy, m. fl. Ett klassiskt arbete i historisk geo- 
grafi, varur ett dussin kartor hämtats, är den lärde Gosselins 
'Géographie des grecs analysée'. Paris 1790. 
Tyskland har bidragit med den till omfånget rikhaltigaste 
samlingen av lösa kartor genom de ungefär 400 blad, varmed 
en av dess mest kända kartritare, Johann Baptist Homann, är 
företrädd. Dessa intaga ju icke den vetenskapliga rangplats 
