DE UTLÄNDSKA TIDSKRIFTERNA 59I 
sällskapet bevarad tradition skulle arkiatern Pehr von Afze- 
lius vara sällskapets stiftare. Detta synes också troligt, men det 
första initiativet har dock tagits av den för nya litterära och 
vetenskapliga strömningar li^'Iigt intresserade professorn och 
universitetsbibliotekarien J. F. Neikter. När han var rektor 
år 1797, hemställde han den 15 nov. till konsistoriet, om det 
icke, därest postfrihet kunde erhållas för journalerna, fortfarande 
ville anslå samma summa som förut 
»til införskrifning af flere Journaler, i serskilda Wetenskaper, hwarigenom en 
gagnande, men hittils, i brist af tilgång på dylike Journaler, saknad kännedom 
af de Lärda arbeten, som å utrikes orter utkomma, skulle kunna winnas, samt 
at, derest den til Journalers inköp wanliga årl. Summa ej förslår til inköp af 
alla de utkommande Journaler, som pröfwas nyttige, genom et serskilt samman- 
skott af hwar och en, som önskar at läsa dessa Journaler, hwilket å något wisst 
dertil utsedt ställe borde ske, insamla de medel, som der utöfwer fordras». 
Konsistoriet förklarade sig med nöje vilja ingå uti detta förslag, 
men uppsköt med att bestämma vilka journaler som borde hållas. 
I konsistoriets protokoll finnes emellertid sedermera ingenting 
nämnt vare sig om Neikters förslag eller om prenumerationen. 
Förmodligen har förslaget på ett eller annat håll mött motstånd, 
och sålunda ett privat läsesällskap i stället bildats. Med univer- 
sitetet synes detta icke ha haft annat direkt samband än att 
konsistoriet, som nyss nämndes, under ett par år använde dess 
lokaler till läsrum för sina tidningar samt lämnade ett anslag på 
12 rdr ur bibliotekskassan mot villkor att sällskapets journaler 
överlämnades till biblioteket.^ 
Sällskapet fick tmder 1800-talets första årtionde en hvlig 
anslutning. Dess verksamhet förlamades \isserligen under 1808 — 
09 års krig på grund av den utländska postens avbrytande, men 
även under det andra årtiondet uppvisar det en mycket stor 
medlemssiffra trots olika konkurrentföretag. Sedermera tycks 
det på grund av penningvärdets försämring ha råkat i finansiellt 
nödläge. 
' Första gången 1799. Prot. den 16 febr. Troligen har detta anslag endast några 
få år utgått. Endast under de första åren voro rektor och bibliotekarien med- 
lemmar av sällskapets direktion. 
