DE UTLANDSKA TIDSKRIFTERNA 599 
Fram till det sista krigsåret sjunka både utgifterna och an- 
talet tidskrifter, de förra starkare än det senare. Därefter vid- 
tager depressionstiden med alla de kända motåtgärderna mot 
penningvärdets fall; antalet tidskrifter ökas obetydligt (igi8: 
640 st., 1920: 656 st.), medan priset mer än fördubblas (1918: 
8,115 kr., 1920: 18,568 kr.). Under innevarande år kommer pro- 
portionen säkerligen att ytterligare försämras. På grund av den 
inhemska prisstegringen ökades samtidigt bindningskostnaderna 
i högre grad än prenumerationsavgifterna. För år 1920, då order 
dock gavs om inskränkning, belöpte de sig för de utländska tid- 
skrifterna till 7,715 kr. Härtill kommer, att det svenska trycket 
under de sista åren växt ut till förut oanade proportioner och 
starkare än någonsin förr belastat budgetens bindningskonto. 
På grund av nu refererade fakta ha statsmakterna behj artat 
bibliotekets ställning och lämnat stora anslag på extra stat. Där- 
med äro emellertid missförhållandena endast temporärt avhjälpta, 
och av allt att döma kommer biblioteket de närmaste åi"en att 
befinna sig i samma läge som för femton år sedan samt tvingas 
att begära en beståndande förhöjning av anslaget. 
Med nämnda erfarenheter för ögonen frågar man sig, om det 
icke gives någon möjlighet till en smidigare anpassning av eko- 
nomien efter tidsförhållandena och en mera saklig basis för för- 
handlingarna mellan statsmakterna och biblioteket. Det ligger 
nära till hands att i detta sammanhang erinra om det radikala 
förslag till lösning av frågan, som för några år sedan framställdes 
av nuvarande chefen för Preussische Staatsbibliothek F. Milkau. 
Med utgångspunkt från de tyska universitetsbibliotekens ständiga 
nödläge och klar insikt om orsaken härtill, den osäkra grund- 
valen för fastställandet av betiovet, yttrade han bl. a.\' 
»Und so gross die Schwierigkeiten sich erheben, uniiberwindlich sind sie 
nicht. tjber den Weg selbst aber känn ein Zweifel nicht bestehen. Er ist 
miihselig und läng; aber es ist der einzige, der zurn Ziele zu fiihren verspricht: 
der ganze alte Vorrat allgemeiner Erörterungen und Berechnungen, mit denen 
die Bibliotheken bisher die Unzulänglichkeit ihrer Mittel darzutun pflegten, 
wird als ausgedient und unbewährt beiseite gelassen, und an seine Stelle tritt 
Die Bibliotheken i Kultur der Gegenwart, 2. Aufl., Bd. i, s. 621. 
