III 
fe mig fort, bejlcmt og forjlaaeligt ^onjlorbene 
feb ere omtrent be famme, fom bruget i ben 3Bifbe^: 
nor»1^e Scrrcbog, ba jeg mebbeelte Doerfcetteren, ^>r. 
Øreffené, bem jeg til ben 2:tb fpa^be ubarbejbet !J)et 
mv en ncrjien imanbret SSej , fom jeg ønj¥ebe at funne- 
^ar>e tagt titbage meb minbre 9Køje og jlørre ^etb^ 
SSeb gorftaringen ot^er biffe ^onjlorb, ^ar jeg iffe 
fTa\)ilT oyerfat i^inne, men ^elleve troet at burbe føtge 
Jiano 3tanb enb 6an6 Orb. gor Q3egt)nbere |ar jeg 
titføjet en fort ?tn^iioning om SRaaben at bem}tte f[g 
af ©t^j^emet for at ejeaminere en ?)tante^ 
forfatteren inbfaae tibtigen , at §oi6 ^an ffuU 
be ubarbejbe bet egentlig oefonomiiTe (5)tanterne^J' 
®t}rfning f» og ^\)ab bertit ^ører) faatebeø, at 
bet funbe øorbe ^irfetig mjttigt: at ^oi$ ^an iffe i¥ut>* 
be neb^lPrme att bet urigtige, fom man i ^arlbunbrej^ 
ber ^ar ff re\)et f)inanben efter, forbi en etter anben 
berømt 9)ianb, efter fin ^ib6 Dptp^ning, ^avbe tccrt 
faatebeo — ba maatte ^an ofte trcrnge inb i 
ne$ iJJaturtofre etter ^^i}(iotogie^ 
^tte r>ar forbunbet meb mange ^Janffetigbe^! 
ber, naar ber iffe i gorr»ejen mv gitjet fiffre Kegter, 
fem funne føtge^, og vitbe beouben gir>e Seitigbeb tit 
