$6S 
^D^anttebe. 
Øuttimer o. f. ^Sereme cr ff Siffo^ af fBlftbetie 
6lanDct røei) libf fratij! ^iiH; l)t)ortiI fiDen fcctteé nogen 
honning, mob XrobfFe ()oé ^ørn ; man be()øt>cc fun at 
bUppe ef^lÆbeberi og mc5 5^tngei’en bcjlrpge if(«r be@fe# 
ber paa 'lungen^ l)Oor ber maatte jinbeé [)Dtbc ?Mettcr* 
£)gfaa i barme Q3abe og i :^n;berpofer er ben bcfjenbt, 
fom ef gobt forbelenbe S^ibbel/ og Sarfelfonerne bruge 
en 3nfujioti heraf til ot forbribe ?[)?elfen, noor 
Q5aritet mnm^ fra gattern ©en bonbagtige ^^ctraft 
inbe()olber bittert og fammenfnerpenbe @tof ; ^practett 
meb ^lingejf! tittige noget frpbret. gør fSlabenc bruget, 
bor be bel afba(!eé i ^anb; ith fom om 6agnet, at 
grøerne, ber op()oibe (tg unber planten ; forgiftebe ben, 
bar rigtigf/ men forbi @tøb og ottben Ureenlig()eb letten 
ligen optageé og faftbolbeé af be nojffen flebrige iglobe. 
q^ierne tror^fe af bené Ølomfler megen honning, 
gaavene, fom faae ben at (tbe meaem anbet gober, (?al 
herefter faae et mere bcifmogenbe ^job. 
Øom 93?abm*£ brugeé ben til at gibe 5<£rter, ^ølfer 
0 . f. b. en bebagelig @mag. SBIobenc jluHe gibe en beø 
ti;bclig ©cel ertberij! Olie* 
©cn forplantet beb grøe, eder og beb at ubjlbffe 
Snoben; fraftfulbejl er ben; b^or ben bo^er i tor, (feni^ 
3orb. 
(Oen nafurltge Samiltc ^ornbragerne (Orcl^ide*}* 
©e 4 følgenbc Ølcegter ubgjøre en naturlig gamitie; 
X)biå flejle ©ele cre t)inanbcn faa Uge, at, uagtet be oeb Øam« 
mcnligning fpne6 noget forjliclUge, er bet bog ofte vanjlcUgC 
atubmeerfe, ^X)on benne gorlTjel egentUgen Seftnaer. 3«^ 
troer bet berfor iftc af ^ejen at forub|Tit!e en ©cjTribclfc 
Obcr bereé Ubfecnbc og be ©ele, fom be aUe baoe tilfcellc^, 
for fibctt at unbgaac fjebfommetig og unobbenbig ^ibtløftigs 
^btb. vebat gjentage bem bo:« ent)ver if«r: 
©e 
