‘tc|annet)^ 
426 
Q5?)Taffdi()eb. 3m{Dlcvti& man for at fiaac ttt 
7r^ua \ filér lumr (2\xm enOnu er fugtig af 
^\xq, ©e: tørrcé lan^fouimere, <^aaer (cftevc t ^orraaN 
nc\\t, og taber beroco Oef^ (lobe 2mt frilTe llofecnbf. 
lEi.jcfaa (Tåbelig er og Den almtnbclige tOidabe/ man tor# 
rer ^=oet pna i I^onnemarf. ©et uDbrebeé nemlig paa 
øfaarcr oa blioer (iggenbe inbnl Det cr fulDfommen pej< 
rc.*/ booroeD Det ubfa:tteé for inbfalDenDc SRcgn cg ©ugf 
og niange af Dets bcDjlc ^aeuffaber tabeé. 
©en i^ngelanb og nogle (?^teber il^i;(T(anD brugelige 
S3jergemaaDeer, ienl)ser jpenfeenDe, langt fortrinligere, Da 
^)oerDerovb bebolDcr fm frpDrcDe^ugt og fit (Ijonne frif!c 
llDfeenDe. ^’ian OÆlger Der, faa meget fom mueligt/ 
tort “iBejrligt til at flaae ©i’iVfTct, uDfprcDer Det |?ra,r meD 
megen Omboggeligb«^/ i eller 2 Øange og opfictter Det 
famme 5lften i fmaa ^obe. ©i|Te ^obe uDfpreDei! ©a# 
gen Derpaa og opfiotteé igjen om Giftenen i (Torre ^obe 
eller faafalDte ^tnbftaffe, og er Det enDnu iffe nof oejret^ 
j!cer Det felofamme trebie Øang, men Øtaffene blioc aU 
tiD (Tørre. 2lt Det cr fulDfommen tørt, ooerbeoifer man 
ftg om peb at tage en ^aanbfulb ^øe, fom, naar mart 
brtrffer berpaa, maa fpringe itu mcb l?ctl)eb. Siegnec 
Det ben ©ag Det flaaeé, laber man Det ligge i Øtrengeit 
paa ^faaret, inotil man fan uente 2 til 3 timeré '^ør# 
oejr, for at ubbrebe bet og fiben at opfa?tte bet i fmaa 
^obe* ©enne ^aabe ubforDrer (Tere Sviocre, og er Der* 
i'cD noget fojTbarere, men Det betaleé igjen oeD ‘J>oeCégor« 
tritiligbeD. 3 ©ommeren 1794 S'Pt’fø'Ø 
meD Denne 9)?aaDe oeD SriDericl)éborg paa ©tutteriemars 
fen. (^amle, erfarne £anDmirnD l)aPe maattet tiljTaae 
Den Det Sortrin, Den ttlfommer* 3 ^tnteren 1795 ^^* 1 ^* 
De Dette .f)øc enDnu Den j!;ønnejTc ^avi:>t og uDfprebte eit 
lipiig ^IJellugt. »OejTene aaDc Det mcD fortrinlig 55egiec? 
Uol;eD. ©og bar Dette f«n ct for(tcSoffog/f;borbeDmatt 
