109 
tidigt angffOne of oø Sft&of 
r)ooe É>ruat Det tneD (tø« ^elD* £)cn ftOfre ()ar toget 4 
£lj5(ntiti af Urten cg fogt Den i 6 Un^er 5}anD/ (nDtil 
fun ItDct Dor ctlfeoge, og Da ttlfat fao meget ‘iD?e!f^ font 
ct (Barn uDen ^eDe funOe Driffe om I)agen, Det er et 
fiigtigt gortrin, fom Dette ?[^iDDel Dor foruD fer mange 
onDre, at Det fon fogeø tder Dog blanDcé m<;D S)?€lf/ Da 
Det faoleDeé gjerne tageé of Q?)i?in. Dog g|>r man 6eD(! 
i føffi at fog? 5^(aHten i ^anD og flOen ttlfitneiDtelf/ Da 
Den fdoleDe^ blioee minDre æffd. ?D?an fon ogfao til 
SoronDring gjøre Det til en ØreD oeD at iiDfoge '^oebaffer 
Deri og forføDe Det nieD Øuffer. 5Dtin ^^rofef^oc 
©i|]rcn i @^ocf^)elin^ t)ar brugt Den nuD ^)dD poa 
Denne CD?oobe. 
S}?oD ^uDfpgDomme f^oé ^ojrne ()ar Den ogfao for< 
^oecDst (tg nogen ^infeelfe; if«r {)at>e foenjf« 2a;ger giocC 
Den meD goD ^13(rfning mob Sfitngorme^ ^^aafc moD im- 
petigo, @fab og Deélige øpgDomme^ fom uDbrcDe |ig 
ooer Det be(e 2egcmc. Denne (tsjffe ^orfiuter l)ar ogfaa 
funDet Den mrffom moD øigt og fclt> moD øonorrt)acr* 
^o;rne gtoe^ Den 'jeD|T i 'Puloer meD Øuffer. Den 
uDprefieDe øaft blanDet nieD ^anb er ogfaa forfegt meD 
SRptte/ Itgefaa ^jctracten, i ^3ineform, 
©unner beretter, at .^orDlanDerne farse røDt meD 
SfvoDeii, men ?DiaoDen er iffe angioef* S) v'niboUinci) 
l)ar Den ()e(e plante eller i^loiiulfs ne funnet 
et^olDe nogen S‘TfDe< fom fortjente at anbefaleé. 3miD» 
lertiD angioer »paafo, at Den meD forjTjentge ’?ieiftning5» 
miDIer gioer en blegguul, en bleggrøn/ en brun og graa 
garoe* 
^fter nne gorføg of ^rofelTor a?Deé 
fen of ‘2€(lct og ?D?uu(a’jlet , af 5!oen, gaatet og 0)(< 
Den; men ^)efune orage Dem 
