^75 
n;t(!e (r^^re 0?etf)o5^ at bm, ffjcre 
5em i ®fieer øø faale&eé tørre 5ern i cn Oon r ()ar 
Den U6e^a8eltøt)e& til^øløc/ ot De tabt Dere^ goDe@maø, 
Dliøe (Tf te oø Domte; faa at feto (Ereaturene neppe oitte 
<?De Dem i Den ^itftanD* 
©aomeøet om ^utturen oø CpbfOartnøen af ^ar^* 
Jollerne. 3eø gaaer nu ooer til Derel StnocnDelfe i Oe# 
fonomtcn« 
©en DctoDetiøen uDjrrafte oefonomi(!e 3Rottf , font 
jtartojlerne pDc/ burDe oet o«re Opmuntrinø nof tit at 
D^rfe Deiii; om De enD itU øao faa rigt Uobotte. 4)Oor 
meget De enD nu ere uDbreDte; faa regner man Dog^ at 
SorDeten oeD at Dprfe Dem er 6 tt! lo ©angc tlørrcf enD 
of nogen befjeuDt kornart« ^D^en Dette titjlDefat/ faa 
De()øuer man fun at agte paa Den 2tt^eb, boormeD De 
formeret, Den groDigb<Jt>/ b^ormeD De trtoeé najjlen t 
ofle 3orDarfer/ Den fjctDiie ?D?téo?jrt, fom flnDer øteD 
boé Dcm^ og Den oigrige (i^gentTab, at Dc iffe let tage 
ØfaDe af ^Bejrliget etter forDaroeé of Utøj, følgeltgett 
oltiD funbe forebpgge ^ungerériøD — for oc flnDf; at 
De ere et blanDt De flerfte ©oorr/ fom SRoturen iTjenfeDe 
®?enae|Tene; aitfaa en Stagt/ ©prfaing attiD oU 
D«re af oDerfre ^igtigb^t^* 
øom gøDemiDDet for ?0?ennejTet b^»t>« kartoflerne 
«u faa ticnge eojret fjenDte og brugte^ nt man (ralDe troe 
(Erfaringen fortangjl moatce b^oe afgjort, om De btrti! 
Dåre npuige eHer ffaDeltgc. Ctaigeoet tæfer og b^rce 
man b^i’om De (lorfle ?[)?oD|?getft’r. 2larfageu er let at 
forftare: ©e ulTplDigile ^mg funne oeD urigtig Ørug 
ofte yorDe IlaDelige. kjetiDer man nu ifre 2^!ngcné 
tur/ faa bcjTplDer mm blinDt b^n 2ing:« for Den gejt, 
fom 
