514 
f'Uttcte, ^tcfviinbctc, Totfece «iib ©tabflitfen. 
3Mom(lernc fibbe olminbclif^cn fim 3 tt( 4 fninlcbc pao over« 
niaabe fine 09 tpnbc øtilfc/ fom f)flpe ct l^cb i ^Jibten. 
nerne meget forte unbec SMom(tr{ngcn, 09 ørøufnoppcne 
cuc i bet minbfle bo 56 e(t faa lange ; men biffe droner ubvojc« 
ftben til betijbelig Øtørrelfe, blipe længere enb brebe, eg bn 
fan ben mibtcrfle 2)fel af bem omgipcr 5 !røet, faner beftc 
VlOfeenbe af atf>ave 3 finger af en fFjøn rofenrøb S«rpe* ©et 
er fun fjelbent, at ‘Planterne fætre ^røC/ba .^ronjlilfene bræffe 
og falbe af, peb bet ovenomtalte Scb. 
-SfnmcprFn. ©cnne 5 &e|?rive(fe er ubfaflct efter ^ 3 lan» 
(en, faalebeé fom ben finhed alminbcligft i vore ^>aver. 5}?€U 
bené ^labe foranbre ftg ifær mærfeligen*, fnart cre bc nure 
tifrnnbcbe, fnort tmb mere fptbfc Capper, og gavven meee 
fUer minbre blaagraa^ ^n original ‘hegning af ben vilbe 
'plante finbc$ i Trimnfetti dc orm ac vegeratione plantar^ 
r. 63, unber ?)?avn af Acetofa feutata repens. (Jn anbeti 
‘Regning bar i Rarior, fiirpiuni Hiftoria, ubgi# 
v;t af iHcntins Tab. 7. ©en famme forfatter f)ar Tab. 
8 forcflillet en ^plante nieb tpffere og mere blaagraae ©(abe 
»mber Stavn af Acetofa Romana oitenfe, bvilfen ban bolber 
for ftt være en for{Fjctlig Tfrt. ^D^enllbgivcrni af betle ©ærf, 
bcii tFarpjinbige tHcnti, forfiffrer, at bet er ben famme 
'Piniifc, fom vcb (iulturcn foranbr^f' ; egjaa er benne ^igur 
a’Nlcs vor franjTe Øfreppe, faalcie^ fom ben nlminbdtgen 
for^fonnner i ».^aver. ©et er mærteligr, nt ©ruimfectt 
ciinbrer, at f)an albrig f)ar feet fin ‘plante fætte f roe i vifb 
^ilfionb; t[u bette er ogfaa ^ilfcelbec meb piant^’n i vore 
X'iaver. ©criincb fætter cn anben 2ifart R. glancus 
(Icon. plant. ror. Tab. 67, CoHetlan. pag, 63) villigen j^røe 
i ver botaniffe Jpave, og bet enbog i forjic 2iar, fsm fpne^ 
cit Itvife, at benne ^ifart l)0é o§ cr aartg. goriiben De 
ovene 
