573 
mon maotfe befrp^^« ^ert»et) at 
fo^e Øan^i^^^r. 
^)i)or mon iffe Dil efler tiop (il at u0rpb5c 
fan 'oen oøfao onoen&^i? (il nuøen ?}?orfe* 3 
3i)llonD er fcen i ^ønen umfring '»Uiborø Det alinlnDdigs 
Øri^nDemateriol f nof jl Xtuoen. 3}?an {)eDer ()frnu-D 
Q3o(|eroi)nene/ jSrpøøer^ 09 ’IJajTerfjeDlernef tgilÆøger# 
foffeloDnene :c. EKø&Derne i Soreniaø uuD noøen 3ori) 
bratif>eé oøfooolmin&elløen, 09 cre bePjenDte un5er$Rat>n 
af hedetorv, 2l|Ten f(riter mon megen $rtl^ paa til 
tuuD. planten øiDer gflorcne en goDgø&e og Det cnDoj 
om 53interen. 3 t>tt £une6org|?e og i øopren Driocr 
man Soorene uD paa VpnøbeDerne; cfterat man i gpr« 
Dejen ^or borttager enDeel uf Øneeii me& en Øneplong* 
©ette fojier fun liDen Umage, Oa £pngtpppene oeO at 
neObøjeé af qXooen, rejfe op meO ^roft, booroeo 
@neen ofrppeé. CDion troer, at kongen er et 3}?i00«f 
nioO ifeoeriften bo^ gaarene. lipaa monge ØtcOer trocr mon 
cnooø, Qt Oegaar, fomere tanDte fil5?pngen, iffe Punn« 
leoe efler frioeiS uOen Oenne goOe. Roerne «De Den Oer* 
imot) iPPe gjerne, 09 man paofraaer i at Det 
grÆflenOe Qocrg paa BpngbeOerne l?al o^reuOfar forifiloO* 
ftalO, naor 2ptigcn blomjlrer; men Det er ufancfpnligf/ 
«f en plante, Oer befiDDer fammcnfnerpenDe ®gcn)!flber^ 
og fom ©prlÆgerne fiPferhgcn oilOe anbefale fuai ct 
Oel moo'Oenne ØpgOom/ juff (TulDe foraarfage Ocn. 
93ierne fuge af fpngen megen øtof til honning, 
fom Deraf fao?r ert røO garoe. 3 nogle @gne bruger 
man enoog at (iptce ©ijlaOernc bm paa ^eoerne poa Pen 
XiO, kongen Otomjlrer. 
3 csr Det iPPe fjelucttr at fee ^pngen brugt 
ti( ^trødfe unDer gaar og ^øer ; naar man b^riil Purt 
bruger De ipoOere £^oifle/ Oa opløfcd Oen fiOen Ul CD«uid 
' ^ n/« 
