^t^anne&e. 
803 
er fobfaec^ l&ar man ftetof tt fortrÆffdigt granr gøi 
bcr, foai fan (laae^ 2 Øange, ba be« i jo ^øjej? iz 
Høer naa?r (in guibfommen^eb/ cø ubfaoer (lø fe(» 
igjen. fon ogfao laDc ben ofgrisfTe poa CKorfen^ 
eller øjcre ben til ^borueb røon boø maa oøtc/ af 
ben er oanifcliø at terre* (l’it faalebeé bt^anblet ^raf# 
marf cr ocD at omplejc^ om Igfieraaret fonrmliø (fiffef 
fil S^usferb* 
^an bar forfaøt at faae (SDcrgelfrøet paa fatibfg 
Sorb, blanbet meb onbre Sf^dortér af goberurter; faa» 
lebeé! f. (£7. mcb ^oøboeDe cOer ^)abrc; bbilfet er Ipffe« 
beé ooermaabe øobt eg l)vir giuet et for na?(len oOe jE)uu^# 
bpr behageligt gober. Igfter Sf)acré gorfag fpneé bet^ 
Qt Øperøclett er ben berfl« tilblanbinø til ^lebtren for 
at bringe beniic frem paa forbebret øanbjorD. 
øpergelené ^irfntng boé ?0?alfefaer er meget mfitr« 
fdig bawibc reb 5)hlfen oø Ømerret. ?8eb famnienltøp 
iienbe goifog cr man brogt til ^ié^eb om# at 5^øer^ 
(om fobreé meb øperøel# gibe en langt fiørrc ObantiftC 
£D?df enb efter anbet gober, og Ømerret faaer cn megef 
behagelig Ømog. ?D?an paajlaoer ogfaa , ot aialfenbe 
gamrlliifle beb ot fobrea meb Øpergel gibe mere cg febere 
fiXcIf # og at Ojlen ^trof (?al b«re (ÆrDelel oelfmogcnbe. 
3 ^)cnfeenbe ftl Øpergelen^ ^irfning fotn ©job# 
niflg har mon gjort gorføg meb tbenbe ligebanne 
pof^fr: bet ene bieu gjøbet poa ferbbunlig ^aabe, bet 
onbet 6!et> befaoet meb øpergel, fom ba ben (lob fro« 
biglc bleb owgraoet, og faalebeé aneenbc fom ©jøbning* 
jDetie fibjle øtpffe gat) en fiil55fommen faa tig ^ø|! fom 
M anbet ^ ber bar gjabet paa torcoaultji ^aabe* SQ^ong^ 
g e f a fclbige 
