XVII 
3 :0 I anfeende til bladets fpets. m. m. 
a) fpetfigt (acutum) fom flutar fig med en fpetfig vinkel. 
hårfpetfat (cuspidatum) med borftiik fpets. 
b) trubbigt (obtufum) med en cirkelbSge, F 60 
tvart (truncatum) — _ _ med en tväriinea. 
c) urnupit (emarginatum) — med en inlkärning. F. 76 62 
d) intryckt (retufum) med intrykt fpets. F.’ 77’ 
«) tnbåjt (incurvum, inflexum) när fpetfen är båid up.ät 
emot ftjelken. . ^ 
nedböjt (reflexum) när fpetfen är böjd tvärtom (nedåt.) 
f) ftruUikt (ciicullatum) når bägge fido-kanterne åro 
inrullade emot h varandra, at de näftan likna en tratt 
eller firut. 
g) bågigt (repandnm) dä brädden (margo) gär h!t och 
dit bugtig, har likfom utåt och inät vända 
af en cirkelbåge. F. 77, 
h) fålligt (plicatum) när bladet gör i kanten np-och 
nedftigande vinklar, ellen ligger likfom i veck och 
fållar. F. 34. B. 
i) vågigt (undulatum) när brädden gör bägar, likfom 
ftiger up och ned: är ftmidom krujigt (crifpum ) 
k) platt (planum) dä brädd och yta är jämn. 
Skrynkligt (rugofum) dä ytan ojämn m. m. 
Knottrigt med uphöjda punkter, 
^nm. Helt eller odelt (integram) kallas ett blad dä 
inliärningar; kan vara 
nag.?adt, fägadt. Kallas ock enkelt. 
Helbraddat (integerrimum) då defs brädd är aldeles 
hel (oinllturen.) 
4:0 Efter fanimanfättnm^en. 
Bladlkaftet (petiolus c|mm.) delar fig i' ftnårre 
blad (foliola.) Hår mårkas i fynnerhet: 
tvåbladigt (binatum) dä det är zdelt. 
b) dubbelt och flerfaldigt-sbladigt F. 63, 64. &c. dä 
blad kaftet (petiolus) grenar fig: 3, 6delt &c. 
c) parbladtgt (pinnatum) dä det gemenfamma bladfltaf- 
)oo( tet 
