XIII 
DEN. IIL ÖfverklIdningen. IV. Bihanget. 
V. VinterlÅgret. 
I, SjELFVA Stammen eller Stängeln, fom allmån- 
nafl år af 3 flag: i Trädjlam, 2 Örtjlam ock 
3 Fot (fvampfot.) 
I Trädjiam eller BM (Truncus, Caudex perennans) 
år en mångårig växts upftigande del, fom bibe- 
håller fig ofver jorden alla årstider ; Ek, Pihl &c. 
Anm. Växtens inre delar äro : Margen (medulla) hvar- 
af kärnans fvampaktiga ämne upkommer. Safvan (li- 
ber, alburnum,) hvaraf veden eller fjelfva trädet (li- 
gnum) tilhårdnar. Barken och nåfvern (cortex och 
epidermis) ytterft, hvarutur blomfoder och blad up- 
ftiga. Ståndare och piftiller, de inre blommans delar, 
danas af egna fort kärl (fpiralkärl kallade,) foti) kom- 
ma frin ftamroen, dela fig och antaga olika form. 
De jämte luft-och närings- kärl finnas i alla växtens 
delar. Selleväfven orogifver dem alla och är likafom 
ett föreningsband för det hela. 
Anm. Märgen är ett fvampaktigt ämne fom Ikiljer fig 
endaft frän felleväfven genom ftörre hlUgheter och där- 
med at den intager mellerfta rumet af ftammen. Af faf- 
ringarne kan man fluta til trädets ålder, då de räknas. 
3 Örtjiam (Caulis herbaceus) år en våxts upftigan- 
de del, fom förgår ofver jord, få fhart fråred- 
ningen år fulländad. Den kallas: 
A) Stjelk (egenteligen caulis) dä den uppehåller både 
• blad och fröredning. F. 51* 
B) Stångel (fcapus.) dä den uppehåller blott fröredning 
(år Utan blad) F. 59. b. År blomfkaft, gående frän roten. 
C) Strå (culmus) hörer til gräfen: är pipigt och ledfullt 
F. 16, 17. &c. 
En örtftam eller ftjelk kallas: 
a) rak (ereftus) då den näftan perpendiculairt eller i en 
råt linea ftiger up frän jorden. 
b) lutande (nutans) dä den är böjd uptil, fä at defs 
topp vetter nedåt. Cernuus, då blomman år lutande. 
