32 
I Sydamerika, i Columbia, förefinnes en!. E. Hopkins 
(Quart. Journ. of the Geol. Soc. VI, 1850 p. 364) ett system 
af kristalliniska skifferstrater och granit, strykande i N 30“ O 
med nästan vertikal skiktställning, hvilket han anser endast 
genom elektrokemiska krafter hafva kunnat komma till stånd, 
lliktningen af detta skiktsystem motsvarar i det närmaste 
den parallelt med kusten gående zonlinien ä— 6203 , hvars 
lutning mot ä — c är = N 33“ 42' O. 1 Brasilien förekommer 
enl. v. Eschwege (Beiträge zur Gebirgskunde Brasiliens 1832) 
ett liknande system af ännu större utsträckning, hvilkens 
upprätta (vertikala) skiktställning äfvenledes blifvit betraktad 
såsom ursprunglig, icke uppkommen genom en upplyftning 
från ett horizontelt läge. Detta stryker äfven ungefär parallelt 
med kusten i N 30“— 45“ O (1. c.), således i öfverensstämmelse 
med de två förnämsta öfver östra delen af Brasilien strykande 
zonlinierna äö — äobc — äb och ägCg — ä^bgCa— äb, af hvilka den 
förstnämnda lutar mot N — S-linien ä 2 b — c N 39“ 13' O, den 
sednare, som går nära parallelt med kusten åter N 30“ 54' O. 
Den från ri 2 bc till ä gående linien går långsmed den i NV-lig 
riktning genom Peru strykande och af primitiva bildningar 
bestående delen af Cordillererna; och således finna vi äfven 
här den allmänna regeln förverkligad, att de primitiva forma- 
tionerna vanligen äro sammanstälda i vinklar med den östra 
grenen betydligare utvecklad än den vestra. 
Zonlinien äsöa— äb— bgCa — ab 3 C(i — a 2 C 3 , hvilken med af- 
seende på den ostbrasilianska primitivterrängen kan sägas 
spela en så betydelsefull rol, är densamma, som går öfver 
den sydfiï^ska, och förhåller sig med afseende på denna ganska 
analogt. Den går parallelt med hufvudriktningen i detta terri- 
torium, hvilken såsom jag fÖrut framhållit är = ONO — VSV 
