36 
formationen på andra trakter såväl i Europa som Amerika, 
i det vi nämligen äfven här finna de metamorfiska straterna 
bilda långsträckta zoner sammanstötande under en viss större 
eller mindre vinkel. Mellanrummet mellan dessa zoner finna 
vi uppfyldt antingen helt och hållet af eruptiver, såsom 
fallet är i sÖdra Norge enl. Kjerulf och Dahl, eller ock 
utfyldt af sedimenter såsom fallet är med det Böhmiska 
bäckenet mellan Böhmerwald och Erzgebirge. Det finska 
primitivterritoriet hör sålunda till den förra kategorin. Vi 
finna här eruptiver såväl uppfyllande den inre vinkeln mellan 
skifFerzonerna som äfven omgifvande deras yttre vinkel. 
Likasom man vid en närmare betraktning af de primitiva 
zonerna i allmänhet finner, att om ock vissa riktningar före- 
trädesvis göra sig gällande, dock äfven andra, sekundära 
riktningar, om man så vill kalla dem, förekomma i konflikt 
med de förra, och inverkande mer eller mindre modifierande 
på dem, så visar sig detta äfven vara fallet med de finska 
primitiv-zonerna. Sålunda afbrytes den herrskande ONO-liga 
riktningen i det södra gneisgebitet såsom redan ofvanför 
blifvit antydt ställvis af NV-liga riktningar. Dessa förekomma 
företrädesvis på ömse sidor om linien ab — a4hji4C25 — absCio — 
b2C5, till hvilken de sålunda kunna hänföras, dock, på några 
få undantag när, icke inom utan utom de nämnda gräns- 
linierna för gneiszonen. Inom denna kan strykningsriktningen 
åtminstone i den vestra delen sägas vara temligen konstant 
ONO-lig, såsom man redan finner vid en fart utmed kusten 
mellan Helsingfors och Åbo, hvarvid strykningen befinnes 
hafva i det närmaste enahanda riktning N 70^ O. I de östra 
delarna eller närmare NNV-linien ab— bCg blir strykningen 
mera oregelbunden, i det att här såväl NO- som NV-rikt- 
ningar förekomma, hvilket äfven gäller om den östra zonen 
invid nämnda gränslinie, så att man således här kan tala 
