40 
som af Giimbel (Geogu. Beschr. des bajer. Alpengebirges, 
1861 p. 838 0.' ff.) blifvit användt vid framställningen af 
Alpernas orografiska förhållanden. Med förkastande af Elie 
de Beaumont’s höjningssystemer anser han nämligen fyra rikt- 
ningslinier (NO, NV, N— S, 0 — V) vara tillräckliga att ut- 
trycka de orografiska riktningarna såväl i stort som i detalj 
i det nämligen de mellan dessa befintliga riktningarna upp- 
komma genom deras i zigzag gående, trappformiga kombi- 
nationer, hvarvid den enas eller andras öfvervigt betingar 
riktningen af den uppkomna kombinationslinien : så t. ex. 
uppkommer en NO-lig riktning af omvexlande N — S- och 
0 — V-linier af lika storlek, en ONO-lig af sådana med öfver- 
vigt hos de sednare o. s. v. Detta förhållande är fullkomligt 
analogt med den hos kristallerna så] ytterst vanliga s. k. 
oscillatoriska eller trappformiga kombinationen, hvarigenom 
de af de enkla uppkomna sammansatta planerna, och således 
äfven kanterna, kunna få ett från det ursprungliga, normala 
mer eller mindre afvikande läge ja t. o. m. kunna blifva 
skenbart afrundade genom de små på hvarandra följande, 
in- och utgående vinklarna. 
Åtskilliga af de ofvanför framstälda linierna kunna väl 
sålunda vara sammansatta af andra enklare, hvarigenom så- 
ledes antalet betydligt kan reduceras. Sålunda synes t. ex* 
den mellan Åbo och Björneborgs län gående 0— V eller 
VNV-liga sträckningen af Salpausselkä vara sålunda samman- 
satt af omvexlande NO- och NV-linier eller linier hörande 
till ab- eller ab 2 -systemerna, hvilket kunde förklara den jem- 
förelsevis större svårighet man har att parallelisera denna 
åssträckning med de kristallografiska linierna än fallet i 
allmänhet är med de öfriga. Likaså visa sig de från N till S 
löpande åssträckningarna åtminstone till en del vara sam- 
mansatta af andra riktningar: så t. ex. företer den i allmänhet 
